Дата документу 05.03.2020 Справа № 337/18/20

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний № 337/18/20          Головуючий у 1-й інстанції: Сидорова М.В.
Провадження №22-ц/807/1023/20                          Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
       
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
05 березня 2020 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:    	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В..,	

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2020 року у справі за поданням державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Фуклєвої Інни Федорівни про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

В С Т А Н О В И В:

       В січні 2020 року державний виконавець Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Фуклєєва Інна Федорівна звернулася до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.
       Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що на примусовому виконанні у Хортицькому відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження №52350790, відкрите на підставі виконавчого листа №33/202/16-ц, виданого 16 березня 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , загальну суму боргу в розмірі 1 193121, 88 грн.
Згідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 09 червня 1998 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (померла), ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , що ускладнює реалізацію майна шляхом проведення електронних торгів державним підприємством «СЕТАМ».
Із урахуванням зазначеного просила суд:
Визначити частку квартири в натурі, що належить боржнику ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого звернення стягнення на майно боржника та його реалізації шляхом проведення електронних торгів державним підприємством «СЕТАМ».

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2020 року справу за поданням державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Фуклєвої Інни Федорівни про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, передано за підсудністю на розгляд до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 09 січня 2020 року,ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити до Хортицького районного суду м. Запоріжжя для прийняття рішення про відкриття провадження у справі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував того, що подання стосується визначення частки в нерухомому майні – квартирі, яка розташована за адресою, що відноситься до Хортицького району м. Запоріжжя, тому повинна бути розглянута саме Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, за місцезнаходженням нерухомого майна. 

Учасники справи своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться..

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку п. 9 ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі відповідає.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вирішення процесуального питання, пов`язаного з виконанням судового рішення в цивільній справі, врегульовано розділом VI ЦПК України та на ці правовідносини не розповсюджуються правила ч.1 ст. 30 ЦПК України (виключна підсудність), які регулюють умови визначення підсудності спорів, які розглядаються за правилами позовного провадження, тому подання державного виконавця щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, повинно бути передано на розгляд суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, яким в даній справі є Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставним справи.

Встановлено, що державний виконавець звернувся до суду із вищезазначеним поданням, яке стосується процесуального питання, пов`язаного з виконанням виконавчого листа № 331/202/16-ц, виданого 16 березня 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, а саме щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Так, за змістом із ст. 443 ЦПК України (визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами) :
1. питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця;
2. суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб; неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Встановлено, що підсудність справ, які стосуються вирішення процесуальних справ, пов`язаних із виконанням рішень у цивільних справах, регулюються розділом VІ ЦПК України (Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), а не параграфом 3 глави 2 розділу І (Загальні положення) ЦПК України, зокрема ст. 30 (виключна підсудність), як помилково зазначав ОСОБА_1 у своїй вищезазначеній апеляційній скарзі у цій справі (а.с. 29-29 зворот).

В силу вимог ч. 1 ст. 446 (Підсудність справ) розділу VІ ЦПК України (Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Тобто, на вказані правовідносини з визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не розповсюджуються правила ч. 1 ст. 30 ЦПК України (виключна підсудність), які регулюють умови визначення підсудності спорів, які розглядаються за правилами позовного провадження та не регулюють підсудність процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах.

При вищевикладених обставинах, дана справа за вищезазначеним поданням державного виконавця не підсудна Хортицькому районному суду м. Запоріжжя, а підсудна Жовтневому районному суду м. Запоріжжя, як суду, який розглядав справу як суд першої інстанції та видавав вищезазначений виконавчий лист (а.с. 3), оскільки інше не визначене цим розділом, зокрема ст. 443 ЦПК України (визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами).

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дана справа повинна бути розглянута Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2020 року без змін.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і касаційному оскарженню не підлягає.
Повна постанова складена 05 березня 2020 року.

Головуючий суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Маловічко С.В.