ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року	Львів	Справа № 466/3459/19 пров. № А/857/4237/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                            Кушнерика М.П.
суддів                                                                                  Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року, прийняте суддею Глинською Д.Б. в м.Львові  у справі № 466/3459/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

                                                               В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в квітні 2019 року звернувся з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просить поновити строк оскарження постанови; визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Муха О.С. у справі про порушення митних правил від 02.04.2019 року № 1191/20900/19, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено.
Поновлено строк звернення до суду, зважаючи на те, що такий пропущений з поважних причин.
Визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил №1191/20900/19 від 02 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 Митного кодексу України.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржила Галицька митниця Держмистлужби, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права. 
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що позивач до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв`язку з чим порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та його ремонту, не звертався.
Відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 МК України, зазначеною особою подано не було.
Просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020 року суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити в порядку письмового провадження.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено, що 08 березня 2019 року близько 08 години 48 хвилини в зону митного контролю на виїзд з України по смузі руху «Червоний коридор» пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав рейсовий автобус реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код № НОМЕР_2 сполучення Львів-Острава, в якому ОСОБА_1 , слідував як пасажир до Республіки Польща.
В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про цей транспортний засіб та осіб, які слідували в ньому, в АСМО «Інспектор» спрацювала АСАУР «По особі (особам) наявна інформація про ввезення у попередніх періодах інших ТЗ, по яких відсутні відомості щодо подальшого вивезення». Шляхом здійснення оперативного запиту до ЄАІС, на підставі аналізу переміщень за даними ФМ «Пасажирського пункту пропуску», ФМ «Диспетчер зони митного контролю» АСМО «Інспектор» з`яcовано, що ОСОБА_1 , 04.07.2018 о 20:29 через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN -код № НОМЕР_5 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).
На підставі вищевказаного протоколу, 02.04.2019 року заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Муха О.С. винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил №1191/20900/19, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Муха О.С. у справі про порушення митних правил від 02.04.2019 року № 1191/20900/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Приписами частини другої статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
В розумінні пунктів 57, 59 частини першої статті 4 Митного кодексу України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі; транспортні засоби комерційного призначення - це, зокрема, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи), що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.
Згідно зі статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п`ять діб.
Відповідно до частини третьої статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини шостої статті 366 Митного кодексу України громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон.
Нормами частини другої статті 95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 МК України. Разом з тим нормами частини першої статті 192 МК України визначено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач 04 липня 2019 року в`їжджав на територію України через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС смугою спрощеного митного контролю «зелений коридор» та факт несвоєчасного вивезення за межі України вищезазначеного транспортного засобу.
З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує факт ввезення ним вказаного вище транспортного засобу на митну територію України. У своїх поясненнях стверджує, що вищевказаний автомобіль не ввозився ним на територію України і не має до вказаного транспортного засобу жодного відношення, у даному автомобілі він перебував виключно як пасажир, всі документи при митному оформленні подавав водій даного автомобіля, з яким жодних домовленостей про те, що автомобіль буде оформлено на нього не було.
Дане твердження спростовується інформацією про факт перетину позивачем державного кордону саме цим транспортним засобом та витягами з баз даних.
Відповідно ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарі, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншим законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно з пунктом 1.1. частини 1 розділу ІІІ Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2015 року №1118, встановлено, що в разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник або уповноважена особа представляють уповноваженій особі митного органу, у зоні діяльності, якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, транспортний засіб для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про знаття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення транспортного засобу з наданням пільг в оподаткуванні) перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу.
Таким чином, при оформленні зобов`язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля та наявності прав на керування транспортним засобом, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою. За умови неподання позивачем документів у якості водія транспортного засобу у посадової особи митного органу була б відсутня фізична можливість внести таку інформацію, яка є достовірною.
Аналогічна правова позиція викладена і в постанову Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №308/6260/17.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналізуючи вищенаведене, враховуючи те, що позивачем, в порушення вимог ст. 95 МК України, у встановлені строки для транзитних перевезень для автомобільного транспорту 10 діб станом на 08.03.2019 року не вивезено за межі митної території України, та в інший митний режим не заявлено, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржена постанова про порушення митних правил відповідачем винесена правомірно, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а, відтак, задоволенню не підлягають.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, - 

                                                         постановив:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби - задоволити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року  у справі № 466/3459/19 - скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	В. В. Ніколін