П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
26 травня 2020 року                                                                                    м. Київ
 
Справа № 22-4350                                                      Головуючий у1-й інстанції - Жук М. В.
Унікальний № 756/3085/19                                                                Доповідач - Пікуль А.А.
 
Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
 
                    головуючого                                       Пікуль А.А.
                    суддів                                                  Гаращенка Д.Р.
                                                                                 Невідомої Т.О.
 
                   за участю секретаря                            Пузикової В.В.
                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Оболонського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілівер Україна» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, трьох посадових окладів за незаконне звільнення та відшкодування моральної шкоди, -
 
у с т а н о в и л а:
 
У березні 2019 року  ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до ТОВ «Юнілівер Україна» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, трьох посадових окладів за незаконне звільнення та відшкодування моральної шкоди, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив скасувати наказ про звільнення, поновити його на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 16 387 грн 50 коп. на місяць (без вирахування податків) по дату поновлення на роботі, стягнути три посадові оклади за незаконне звільнення та 20 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. (т.1, а.с.1-3, 160).
Позов був обґрунтований тим, що з 16 листопада 2017 року до 16 квітня 2018 року позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Юнілівер Україна» та працював на посаді налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції відділу поставок. Після звільнення він звернувся до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості для поставлення на облік та пошуку нової роботи. Перебуваючи на обліку у центрі зайнятості, він отримав від ТОВ «Юнілівер Україна» пропозицію про повторне працевлаштування на таку ж посаду на тимчасове робоче місце за трудовим договором на період з 01 червня 2019 року до 31 серпня 2019 року. Для зняття з обліку у центрі зайнятості ТОВ «Юнілівер Україна» направлено лист, у якому було визначено період створеного тимчасового робочого місця. Після того як 01 червня 2019 року його повторно було прийнятий на роботу та по закінченню строку договору, він продовжував виконувати роботу на умовах безстрокового трудового договору у звичайному режимі без будь-якої пропозиції відповідача обмежити його трудову діяльність будь-яким строком. 21 січня 2019 року він отримав повідомлення про розірвання трудового договору, строк якого закінчився ще 31 серпня 2019 року, тобто підприємством не було враховано те, що після спливу дії укладеного з ним строкового трудового договору його звільнено не було, він продовжував працювати на умовах безстрокового трудового договору, тому не міг бути звільненим, у зв`язку із закінченням строку його дії.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю заявлених вимог.
 
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи,  порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного, необґрунтованого та неправосудного рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов (т. 1, а.с.189-194).
У своєму відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Юнілівер Україна», адвокат Гудій В. В., вказує, що ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження укладення трудового договору на строк до 31 серпня 2018 року. Районним судом вірно встановлено, що 31 травня 2018 року позивач та відповідач узгодили про укладання з 01 червня 2018 року строкового трудового договору зі строком дії на період інтенсивної завантаженості виробництва у зв`язку з великою кількістю замовлень про що свідчить: заява ОСОБА_1 від 21 травня 2018 року, трудовий договір від 31 травня 2018 року та наказ № 104-К/ТР від 31 травня 2018 року. Під час укладання трудового договору ОСОБА_1 виявив свою волю та погодився на припинення такого договору в разі завершення інтенсивної завантаженості виробництва та з вказаного договору та наказу № 104-К/ТР про прийом на роботу не убачається, що сторонами встановлена дата закінчення строку договору 31 серпня 2018 року.
 
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення учасників справи: представника позивача ОСОБА_2 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити; представника відповідача, адвоката Гудій В. В., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню  з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що з 16 листопада 2017 року до 16 квітня 2018 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із ТОВ «Юнілівер Україна», працював на посаді налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції відділу поставок, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.11-14).
Як убачається листа Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості від 07 жовтня 2019 року за № 25-1772, ОСОБА_1 був зареєстрований як безробітний у центрі зайнятості з 23 травня 2018 року до 31 травня 2018 року, рішення про припинення його реєстрації було прийнято у зв`язку із самостійним працевлаштуванням з 01 червня  2018 року на підставі наданої копії наказу про прийняття на роботу від 31 травня 2018 року № 104-К/ТР до ТОВ «Юнілівер Україна» (а.с.154).
Згідно з наказом ТОВ «Юнілівер Україна» № 19-ОД від 31 травня 2018 року створено на підприємстві одне робоче місце для організації робіт тимчасового характеру з 01 червня 2018 року з укладенням строкового трудового договору з особою, яка бере участь у роботах тимчасового характеру (а.с.9, 156).
31 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Юнілівер Україна» із заявою в якій просив прийняти його на роботу на посаду налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції відділу поставок з 01 червня 2018 року за строковим трудовим договором на період інтенсивної завантаженості виробництва у зв`язку із великою кількістю замовлень (а.с.35, 111).
31 травня 2018 року між ТОВ «Юнілівер Україна» та ОСОБА_1 укладений трудовий договір, відповідно до п. 2.1 якого працівник наймається на роботу з 01 червня 2018 року за строковим трудовим договором на період інтенсивної завантаженості виробництва у зв`язку з великою кількістю замовлень (а.с.31-34; 106-109).
Наказом ТОВ «Юнілівер Україна» № 104-К/ТР від 31 травня 2018 року ОСОБА_1 прийнятий з 01 червня 2018 року на основну роботу на посаду налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції відділу поставок за строковим трудовим договором на період інтенсивної завантаженості виробництва у зв`язку з великою кількістю замовлень з тарифною ставкою згідно трудового договору (а.с.8, 36, 110).
Відповідно до наказу ТОВ «Юнілівер Україна» № 31-Д від 01 листопада 2018 року на начальника виробництва ОСОБА_3 покладено здійснення контролю за завантаженістю виробництва під час формування графіків виходу на роботу працівників та у випадку встановлення стійкого зниження завантаженості виробництва інформування генерального директора товариства (а.с.38).
Згідно з відомостями доповідної записки фахівця з планування виробництва ТОВ «Юнілівер Україна» ОСОБА_4 від 04 січня 2019 року на ім`я генерального директори цього Товариства станом на 04 січня 2019 року прогнозовані об`єми на січень 2019 року становлять 53,7 тонн, в порівнянні до прогнозів станом на 28 грудня 2018 року - об`єми виробництва на січень 2019 року становили 82,9 тонн (зменшення на 29,2 тонн); причина зменшення виробництва - непродажні продукції, що підтверджено даними, вивантаженими з програми SAP щодо прогнозування об`ємів виробництва на 2019 року (а.с.141, 142).
Як убачається зі змісту службової записки начальника виробництва ТОВ «Юнілівер Україна» ОСОБА_3 від 15 січня 2019 року, в результаті постійного моніторингу завантаження виробництва та інформації отриманої від відділу планування по відношенню до виробничих ліній та об`ємом виробництва очікується стійке пониження завантаження виробництва з 31 січня 2019 року (а.с.39).
Наказом ТОВ «Юнілівер Україна» № 002/2-ОД від 18 січня 2019 року на начальника виробництва ОСОБА_3 , сумісно з менеджером з персоналу ОСОБА_5 , покладено вжиття заходів щодо врегулювання трудових відносин з працівниками відділу поставок в зв`язку зі зниженням завантаженості виробництва з 31 січня 2019 року (а.с.40).
21 січня 2019 року ОСОБА_1 був ознайомлений з повідомленням про розірвання з ним строкового трудового договору від 21 січня 2019 року у зв`язку із закінченням строку його дії з 31 січня 2019 року, про що свідчить його підпис на цьому повідомлені із зазначенням, що він незгоден (а.с.41).
Наказом ТОВ «Юнілівер Україна» № 014-К від 31 січня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з роботи 31 січня 2019 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору згідно п. 2  ст. 36 КЗпП України (а.с.37).
Наказом ТОВ «Юнілівер Україна» № 005-ОД від 31 січня 2019 року в зв`язку із зниженням завантаженості і обсягів виробництва у відокремленому структурному підрозділі у смт Гостомель виведено зі штатного розпису 2 штатні одиниці за посадою налагоджувальник устаткування у виробництві харчової продукції (а.с.42).
Відповідно до довідки ТОВ «Юнілівер Україна» за вих. № 448/4 від 06 травня 2019 року в ІІ півріччі 2018 році товариством було вироблено наступну кількість продукції: червень 2018 року - 81,93 тонн, липень 2018 року - 51,95 тонн, серпень 2018 року - 128,32 тонн, вересень 2018 року - 95,76 тонн, жовтень 2018 року - 108,74 тонн, листопад 2018 року - 115,97 тонн, грудень 2018 року - 118,84 тонн; в січні 2019 року було прогнозовано виробництво наступної кількості продукції: січень 2019 року - 53,732 тонн, лютий 2019 року - 73,586 тонн, березень 2019 року - 78,136 тонн, квітень 2019 року - 77,512 тонн, травень 2019 року - 78,327 тонн, червень 2019 року - 77,467 тонн, серпень 2019 року - 79,918 тонн (а.с.129).
На підтвердження вказаної інформації, ТОВ «Юнілівер Україна» надано вивантажені дані з програми SAP про фактично виготовлену кількість продукції за ІІ півріччя 2018 року (а.с.132-138).
Згідно доповідної записки фахівця з вдосконалення та розвитку виробництва ОСОБА_6 від 02 травня 2019 року доведено начальнику виробництва ТОВ «Юнілівер Україна» ОСОБА_3 про те, що відповідно до даних з системи SAP ERP, об`єми виробництва у січні 2019 року становили 40,91 тонн (а.с.139, 140).
За встановлених обставин, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , районний суд виходив із того, що при прийнятті ОСОБА_1 на роботу до ТОВ «Юнілівер Україна» сторонами узгоджено строк дії укладеного між ними трудового договору, а саме - на період інтенсивної завантаженості виробництва у зв`язку із великою кількістю замовлень. Тобто моментом припинення укладеного між сторонами трудового договору визначено час настання певної події - зменшення обсягів виробництва. Така подія настала, про що ОСОБА_1 завчасно був повідомлений, тому має місце додержання ТОВ «Юнілівер Україна» вимог трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 з роботи за п. 2 ст. 36 КЗпП України.
 
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд  виходить з наступного.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.
Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову  ОСОБА_1  відповідають обставинам справи.
Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для відмови в задоволенні заявленого позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення  (а.с.167, 168).
Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить. 
 
Відповідно ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Відповідно  п. п. 1, 2 ч.1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, і строковим, що укладається на визначений строк, установлений за погодженням сторін.
          У відповідності до роз`яснень, які викладені в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року за № 9, при укладенні трудового договору на визначений строк останній встановлюється за погодженням сторін і може визначатися як конкретним терміном, так і часом настання певної події.
При цьому, згідно  з п. 2  ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є закінчення строку (п. п. 2, 3 ст. 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.
Отже виходячи з вищенаведеного, припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або іншого волевиявлення працівника.
 
У даному випадку з матеріалів справи убачається, що 31 травня 2018 року між ТОВ «Юнілівер Україна» та ОСОБА_1 укладений трудовий договір, відповідно до п. 2.1 якого працівник наймається на роботу з 01 червня 2018 року за строковим трудовим договором на період інтенсивної завантаженості виробництва у зв`язку з великою кількістю замовлень (а.с.31-34, 106-109).
31 травня 2018 року ОСОБА_1 власноруч написав заяву, в якій просив прийняти його на роботу на посаду налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції відділу поставок з 01 червня 2018 року за строковим трудовим договором на період інтенсивної завантаженості виробництва у зв`язку із великою кількістю замовлень (а.с.35, 111), чим виявив свою волю на укладення строкового договору та припинення такого договору після настання такої події.
Тому доводи апеляційної скарги позивача про те, що строковий трудовий договір укладався не до настання певної події - на період інтенсивної завантаженості виробництва у зв`язку із великою кількістю замовлень, а до 31 серпня 2018 року, про що відповідачем було повідомлено у листі до Центру зайнятості (т. 1, а.с.154-157), відхиляються апеляційним судом як неприйнятні, оскільки вони суперечать фактичним обставинам справи.
     
21 січня 2019 року ОСОБА_1 був ознайомлений з повідомленням про розірвання з ним строкового трудового договору від 21 січня 2019 року у зв`язку із закінченням строку його дії з 31 січня 2019 року, про що свідчить його підпис на цьому повідомлені із зазначенням, що він незгоден (а.с.41).
Наказом ТОВ «Юнілівер Україна» № 014-К від 31 січня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з роботи 31 січня 2019 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с.37).
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що показники об`ємів виробництва ТОВ «Юнілівер Україна» за 2018 рік та 2019 рік не особливо відрізняються, не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки, по-перше, матеріали справи свідчать,  що  за період з червня 2018 року по грудень 2018 року  було вироблено 701,51 тонн продукції, а за період з січня 2019 року по серпень 2019 року було виготовлено 518,64 тонн продукції, що значно менше ніж за 2018 рік (а.с.129); по-друге, визначення обсягу виробництва є прерогативою власника підприємства.
          
          Посилання у апеляційній скарзі на  те, що районний суд прийняв неправдиві докази - трудовий договір, який має ознаки підроблення, та довідку про заплановане зменшення обсягів виробництва, також відхиляються апеляційним судом як неприйнятні, оскільки вони не підкріплені доказами.
          
          Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без наявності ухвали, відхиляються як неприйнятні, оскільки відповідно до змісту резолютивної частини ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня  2019 року про відкриття провадження у справі визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.17).
          
          Доводи апеляційної скарги про те, що районним судом допущені численні порушення норм процесуального права, які виявилися у відмові в задоволенні клопотань позивача про витребування доказів, відхиляються апеляційним судом як безпідставні ураховуючи таке.
          Відповідно до положень ЦПК України суд, ураховуючи предмет спору та характер спірних правовідносин, визначає обставини справи, які підлягають встановленню, та вид доказів, якими такі обставини можуть бути підтверджені (письмові докази, показання свідків тощо). Суд може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи.
          За правилами ч. 2 ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.
          У даному випадку районним судом повно, всебічно та об`єктивно з`ясовані обставини щодо характеру правовідносин сторін і досліджено саме ті докази, які підтверджують ці обставини - заява ОСОБА_1 про прийняття на роботу за строковим трудовим договором, строковий трудовий договір, наказ про прийняття на роботу за строковим трудовим договором, докази щодо настання події, яка є підставою для закінчення трудових відносин, наказ про звільнення.
          Ті ж докази, щодо витребування яких позивачем  було заявлено клопотання у районному суді та під час апеляційного розгляду, стосуються обставин, які не входять до предмету доказування, а тому не мають істотного значення для вирішення справи.
          Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного  рішення  немає.
 
Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України та/або у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складений 28 травня 2020 року.

 
Головуючий                                                            А. А. Пікуль
 
Судді                                                                       Д. Р. Гаращенко
 
Т. О. Невідома