ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 р. 	Справа № 520/899/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року (ухвалене суддею Тітовим О.М.) по справі № 520/899/2020
за позовом             ОСОБА_1  
до            Міністерства оборони України ,             ІНФОРМАЦІЯ_1                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову йому, якому встановлено П групу інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.06.2019 р. № 82, п. 3; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати  йому одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з урахуванням висновків суду по даній справі та належним чином оформлений пакет документів раніше наданий разом з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю   відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, “Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013  р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 р. № 530; зобов`язати Міністерство оборони України після отримання відповідного висновку ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо можливості виплати йому одноразової грошової допомоги військовослужбовцю призначити, нарахувати та здійснити йому виплату через Харківський обласний військовий комісаріат одноразову грошову допомогу військовослужбовцю, якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у відповідності до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, “Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 (в редакції станом на 22.12.2014 р.) та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 р. № 530. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 р. позов  задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 , якому встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.06.2019 р. № 82, п.3.; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 , якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з урахуванням висновків суду по даній справі та належним чином оформлений пакет документів раніше наданий разом з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з інвалідністю відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, “Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 р. № 530.; зобов`язано Міністерство оборони України після отримання відповідного висновку ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 вирішити питання щодо призначення, нарахування та здійснення виплати через Харківський обласний військовий комісаріат одноразову грошову допомогу військовослужбовцю - ОСОБА_1 , якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у відповідності до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, “Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 (в редакції станом на 22.12.2014 р.) та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 р. № 530; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 р. і прийняти  постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме:   Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей",   Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 (в подальшому – Порядок № 975),  Кодексу адміністративного судочинства України  та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними  у справі матеріалами,  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги  не  підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено,  що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах колишнього Союзу РСР з 20.11.1981 р. по 27.12.1983 р. В період з 01.04.1982 р. по 27.12.1983 р. позивач приймав участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан у складі військової частини польова пошта № НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квітка серії НОМЕР_2 та довідкою з  Центрального архіву Міністерства оборони РФ від 31.10.2002 р. 
Як вбачається із витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 25.02.2010 р. та висновку експерта МОЗ України № 644-02/10 від 03.02.2012 р., позивач під час бойових дій на території Афганістану позивач отримав множинні вогнепальні осколкові поранення, контузію у 1982 році, в результаті чого 25.02.2010 р. Військово-лікарська комісія Північного регіону Міністерства оборони України визначила, що його поранення (контузія), так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
10.03.2010 р. ОСОБА_1 первинно встановлено ІІІ групи інвалідності наслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії зі строком дії до 01.04.2012 р. (черговий переогляд 10.03.2012 р.), що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК Серія ХАР-08 № 017405 від 10.03.2010 р.
18.04.2012 р. ОСОБА_1 встановлено II групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії зі строком дії до 01.05.2013 р. (черговий переогляд 15.04.2013 р.), що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК Серія 10-ААА № 622620 від 18.04.2012 р.
29.04.2013 р. ОСОБА_1 встановлено II групи інвалідності внаслідок поранення,  пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії зі строком дії до 01.05.2016 р. (черговий переогляд 15.04.2016 р.), що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК Серія 10-ААБ № 204187 від 29.04.2013 р.
22.12.2014 року ОСОБА_1 безстроково встановлено II групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що також підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК Серія 10-ААБ № 204866 від 22.12.2014 р. та копією посвідчення серія НОМЕР_3 від 28.0І.2015 р., виданого відділом соціального захисту населення Московського району м. Харкова УПЗН.
21.01.2019 р. рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/10146/18 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 :   зобов`язано відповідача подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 , якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий заявником разом з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з інвалідністю від 31.05.2018 р. відповідно  до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. “Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві”, затвердженого постановою Кабінегу Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 р. № 530. Вказане рішення набрало законної сили 20.05.2019 р.
30.05.2019 р. на виконання зазначеного рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року по справі № 520/10146/18 ІНФОРМАЦІЯ_1 склав та подав до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 
21.06.2019 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум відмовила позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, який визнаний інвалідом 3-ої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, оскільки на момент встановлення інвалідності позивачу в 2010 році передбачено, що одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим із строкової військової служби, у разі якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби.  Також заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499.
Не погодившись з вищезазначеними рішенням відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що Міністерством оборони України в оскаржуваному рішенні від 21.06.2019 р. № 82, не розглянуло належним чином заяву та доданий до неї пакет документів з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу, у зв`язку із встановленням йому саме  II, а не III групи інвалідності.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"  визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених  Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
          Згідно із ст. 1 Закону України № 2011-ХІІ  "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"  (в подальшому - Закон № 2011-ХІІ)  соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
          Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-ХІІ, дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно із ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції Закону від 26.10.2014 № 1697-VII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 3 Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (в подальшому - Порядок № 975), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Судовим розглядом встановлено, що 22 грудня 2014 року ОСОБА_1 безстроково встановлено II групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що також підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК Серія 10-ААБ № 204866 від 22.12.2014 року
Отже, у разі встановлення військовослужбовцю (в тому числі і військовослужбовцю строкової служби) більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги, отже, моментом виникнення права позивача  є дата встановлення інвалідності позивачу ІІ групи, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент останнього встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, тобто 22 грудня 2014 року.
          Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду  від 21 серпня 2018 року у справі № 295/14297/16-а, від 13 грудня 2018 року у справі № 623/1711/17, від 05 квітня 2019 року у справі №820/4143/18.
          Із урахуванням вищевикладеного, доводи апелянта, що право особи виникає лише з дати, яка зазначена у довідці МСЕК, виданої при первинному огляді, вказане суперечить пунктам 3 і 11 Порядку №975, оскільки, як вбачається з вищевказаних норм права, законодавець не пов`язує право лише з довідкою МСЕК, виданою особі при первинному огляді, і не позбавляє особу реалізувати своє право на підставі довідки МСЕК, виданої при повторному огляді.
          Вищевикладена правова позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002) по справах з приводу призначення одноразової грошової допомоги, з посиланням на ст. 46 Конституції України та висновки Конституційного Суду України про додаткові гарантії соціальної захищеності такої категорії громадян, як позивач, які потребують, як під час проходження військової служби, так і після її закінчення, що зумовлено насамперед тим, що служба у Збройних Силах, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
          Зокрема, відповідні висновки Верховного Суду викладені в постанові від 28.08.2018 по справі № 645/3875/16-а.
Відповідно до ч.  4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.
Судовим розглядом встановлено, що Міністерства оборони України  в оскаржуваному рішенні від 21.06.2019 р. № 82 не розглянуло належним чином, заяву та доданий до неї пакет документів з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги.
Проте, зі змісту оскаржуваного рішення від 21.06.2019 року Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум відмовила позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням 3-ої групи інвалідності.
Із урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання Міністерства оборони України на інші обставини відмови, не приймається судом до уваги, оскільки відповідач на них не посилається у протоколі № 82 від 21.06.2019 року як на підставу відмови в призначенні одноразової грошової допомоги.
          Щодо зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату повторно направити документи позивача стосовно призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України, суд зазначає наступне.
          Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
          Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. 10 і 11 цього Порядку.
          Пунктом 13 Порядку № 975 встановлено, що розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
          Отже, передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку - військкомату, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок за результатами розгляду заяви про призначення та виплати одноразової грошової допомоги виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).
          При цьому, на військовий комісаріат покладено обов`язок направити до Міністерства оборони України висновок та документи для прийняття рішення про призначення або про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, а до компетенції Міністерства оборони України віднесено прийняття відповідного рішення.
В свою чергу, Міністерству оборони України, законом надано дискреційні повноваження щодо прийняття рішень про призначення одноразової грошової допомоги, або про відмову в призначення такої грошової допомоги. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 , якому встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.06.2019 року №82, п.3 та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 , якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з урахуванням висновків суду по даній справі.
Судовим розглядом встановлено, що Міністерства оборони України  в оскаржуваному рішенні від 21.06.2019 р. № 82 не розглянуло належним чином, заяву та доданий до неї пакет документів з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги, не надав належної правової оцінки обставинам, що стосуються встановленню позивачу ІІ групи інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, про зобов`язання Міністерства оборони України після отримання відповідного висновку ІНФОРМАЦІЯ_2 вирішити питання щодо можливості призначення, нарахування та здійснення виплат одноразової грошової допомоги (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 530) через ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .
Згідно із ч. 2    ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до          вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 р. – без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо інших доводів  апелянта суд зазначає наступне. 
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст. 9, 243, 308, 316, 322, 325, 326,     328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 по справі № 520/899/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич