П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 518/161/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Алексєєва О.В.                                     Дата і місце ухвалення: 06.03.2020р., смт. Ширяєве                                               	
      Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  -    Ступакової І.Г.
суддів             -    Бітова А.І.
-          Лук`янчук О.В.
       
       (сторони у судове засідання не з`явилися, у зв`язку із чим
       справу розглянуто в порядку ст.311 КАС України) 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції в Одеській області на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 06 березня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції в Одеській області, старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Порпуліт Юлії Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Ширяївського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції в Одеській області, старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Порпуліт Юлії Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 03 лютого 2020 року №001251, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею ч.1 ст.78 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136 грн.  
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.78 КУпАП, оскільки отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами  необхідно суб`єктам господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин, які справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища. Однак, інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Порпуліт Ю.О. під час складання спірної постанови від 03 лютого 2010 року №001251, не надано належного документального підтвердження того, що ТОВ «Ширяєво Хліб», директором якого являється ОСОБА_1 , здійснюються викиди забруднюючих речовин, які справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища. Відповідачем зроблено припущення, що позивач у своїй господарській діяльності експлуатує твердопаливні котли, внаслідок чого здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади. Також, позивач посилалася на те, що відповідач, при використанні звіту 1П-НПП, не правильно розрахував обсяги виробництва за 2018 і 2019 роки, що призвело до помилкових висновків щодо перевищення обсягів, які вказані в дозвільних документах. Перевіряючими не доведено зв`язок між різницею марки електроду та збільшенням викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря  або порушенням вимог природоохоронного законодавства; в протоколі та в постанові відсутні посилання на те, на яких джерелах викидів забруднюючих речовин у коли проводилися зварювальні роботи. 
Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 06 березня 2020 року позов задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 03.02.2020р. №001251, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.78 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136 грн. Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.78 КУпАП закрито.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Державна екологічна інспекція в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування  судом обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 06.03.2020р. та прийняти нове судове рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що акт перевірки органу державного нагляду (контролю) є носієм доказової інформації. При проведенні перевірки ТОВ «Ширяєво Хліб» контролюючим органом встановлено два працюючі стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: твердопаливні котли, які працюють на пелетах при відсутності дозволу. Вказані об`єкти є джерелами викидів забруднюючих речовин, під час дії яких в атмосферне повітря можливі викиди  твердих пилових частинок, діоксину азоту, оксиду та речовин у вигляді суспендованих твердих частинок, мікрочастинок та волокон. Введення в дію та в експлуатацію даних об`єктів повинно проводитися відповідно до вимог ст.10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», зокрема, при наявності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. 
Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача, що при перевірці дотримання умов, наданих Дозволом на викиди №5125455100-1, встановлено недотримання товариством пункту 2.1.4.3, яким передбачено, що кількість хлібобулочних виробів неповинна перевищувати 1796,6 тонн та рік. Згідно звіту про виробництво промислової продукції №1П-НПП виробництво хлібної продукції за 2018 рік становить 2725 тонн, за 2019 рік - 2597 тонн. 
Посилається апелянт і на те, що відповідно до п.2.1.5.2 Дозволу №5125455100-1 зварювальні роботи повинні здійснюватися електродами марки АНО-4, тоді як фактично використовуються електроди марки МонолітН. 
ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області, в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач - ОСОБА_1 займає посаду директора ТОВ «Ширяєво Хліб» .
На підставі наказу №42 від 17.01.20120р. та посвідчення (направлення) на перевірку №48пр від 17.01.2020р. старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Порпуліт Ю.О. у період з 21.01.2020р. по 03.02.2020р. проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання товариством з обмеженою відповідальністю «Ширяєво Хліб» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
За результатами перевірки складено акт №9/10 від 03.02.2020р., яким, серед іншого, зафіксовано порушення товариством ст.ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». Зокрема, в акті перевірки зазначено, що:
- TOB «Ширяєво Хліб» здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на підставі Дозволу на викиди № 5125455100-1 від 22.08.2018р.(термін дії якого 10 років, а саме: з 22.08.2018р. по 22.08.2028р.). Попередній Дозвіл на викиди був виданий строком на 5 років, а саме: з 18.02.2013р. по 18.02.2018р. Отже, у період з 19.02.2018р. по 21.08.2018р. провадження діяльності з виробництва хлібної продукції (про що свідчать звітність №1П-НПП (річна) здійснювалася за відсутністю дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря;
- при перевірці дотримання умов, наданих Дозволом на викиди №5125455100-1, встановлено, що пункт 2.1.4.3 передбачає, що кількість хлібобулочних виробів не повинна перевищувати 1796,6 т/рік. Однак, згідно звіту про виробництво промислової продукції, а саме виробництво хлібної продукції №1П-НПП за 2018 рік показник кількості хлібобулочних виробів становив 2725 т/рік, за 2019 рік - 2597 т/рік;
- порушено умови Дозволу, а саме пункт 2.1.5.2 тим, що зварювальні роботи повинні здійснюватися електродами марки АНО-4, а фактично використовуються електроди марки МонолітН;
- у підприємства в наявності два працюючих стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: твердопаливні котли, які працюють на пелетах, але дозвіл при цьому відсутній. Про використання пелетів свідчить надана при перевірці видаткова накладна про закупівлю 5 тонн брикетів паливних з деревинної тирси дубової від 28 листопада 2019 року.
28.01.2020р.  старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Порпуліт Ю.О. відносно директора ТОВ «Ширяєво Хліб» ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №001251, яким повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15 год. 03.02.2020р. в приміщенні Державної екологічної інспекції в Одеській області. 
При цьому, відповідно до даних протоколу від 28.01.2020р., проби на місці правопорушення не відбирались.
03.02.2020р., за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 28.01.2020р. №001251, старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Порпуліт Ю.О. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення №001251, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею ч.1 ст.78 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136 грн.  
Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржила її в судовому порядку.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих рішень, не доведено обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст.78 КУпАП.
Колегія суддів  погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища, відповідно до ст.34 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»                                 від 25.06.1991 року №1264-XII, полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.
Відповідно до ст.35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» від 16.10.1992р. №2707-XII охорона атмосферного повітря - система заходів, пов`язаних із збереженням, поліпшенням та відновленням стану атмосферного повітря, запобіганням та зниженням рівня його забруднення та впливу на нього хімічних сполук, фізичних та біологічних факторів; забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.
Згідно ст.10 Закону №2707-XII підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин; використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря; своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок.
Статтею 11 Закону №2707-XII передбачено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - сім років, об`єкт якого належить до другої групи, - десять років, об`єкт якого належить до третьої групи, - необмежений.
Пунктами 4 та 6 ч.1 ст.33 Закону №2707-XII встановлено, що особи винні, серед іншого, у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону та недотриманні вимог, передбачених дозволом на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, несуть відповідальність згідно з законом.
В свою чергу, ч.1 ст.78 КУпАП визначено, що викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади або недодержання вимог, передбачених наданим дозволом, інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря або перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації технологічного устаткування, споруд і об`єктів - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`яти до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення прийнято старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Порпуліт Ю.О. за наслідками розгляду ним же складеного протоколу про адміністративне правопорушення від 28.01.2020р. №001251.
Вказаним протоколом зафіксовано, що  у період з 19.02.2018р. по 21.08.2018р. ТОВ «Ширяєво Хліб» здійснювало провадження діяльності з виробництвом хлібної продукції за відсутністю дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, в акті перевірки відсутнє посилання на будь-які належні докази, які підтверджують здійснення ТОВ «Ширяєво Хліб» діяльності у період з 19.02.2018р. по 21.08.2018р. за відсутністю дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в річній звітності суб`єкта господарювання №1П-НПП, на яку посилається відповідач,  містяться лише дані про виготовлення відповідної продукції товариством протягом року, а не в конкретний період.
Будь-яких інших доказів, які б беззаперечно підтверджували факт здійснення товариством діяльності за відсутністю дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, Державною екологічною інспекцією в Одеській області ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій не надано.
Також, у протоколі зазначено, що у підприємства в наявності два працюючих стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: твердопаливні котли, які працюють на пелетах, але дозвіл відсутній. Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про те, які саме речовини надходять в атмосферне повітря внаслідок роботи твердопаливних котлів, чи є такі речовини забруднюючими, в яких обсягах здійснюються викиди забруднюючих речовин та чи справляють такі речовини прямо або опосередковано негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища. 
Більше того, видаткова накладна від 28.11.2019р. на придбання підприємством пелетів для роботи твердопаливних котлів не свідчить про те, що відповідні пелети були використанні у роботі зазначених перевіряючими твердопаливних котлів.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, в матеріалах перевірки не зазначено інформації щодо потужності виявлених котлів, що є необхідним для визначення, яку номінальну теплову потужність вони мають задля віднесення до джерел утворення викидів для яких необхідне отримання дозволу згідно Переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, у сфері енергетики та переробної промисловості, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.08.2004р. №317.
Також, матеріалами справи не підтверджено проведення ТОВ «Ширяєво Хліб» зварювальних робіт електродами марки МонолітН замість електродів марки АНО-4, як це передбачено п.2.1.5.2 Дозволу на викиди №5125455100-1.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача, що сама по собі наявність у підприємства електродів марки МонолітН не свідчить про їх використання для здійснення зварювальних робіт. 
Щодо висновків старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Порпуліт Ю.О. про перевищення у 2018-2019р.р. виготовлення річної кількості хлібобулочних виробів, визначеної Дозволом на викиди №5125455100-1 від 22.08.2018р., то як стверджує позивач, при використанні посадовою особою Державної екологічної інспекції в Одеській області звітів про виробництво промислової продукції, а саме виробництво хлібної продукції №1П-НПП, за 2018-2019р.р., було підсумовано значення категорії «хліб та вироби хлібобулочні нетривалого зберігання», так і їх під категорії (печиво, торти тощо). 
Доводів на спростування таких посилань зміст апеляційної скарги не містить. 
При цьому, колегія суддів враховує, що статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених  статтею 255  цього Кодексу.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування правомірності прийнятих ним рішень, допущення позивачем порушень, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення №001251 від 29.01.2020р.
Крім того, при вирішенні спору колегія суддів звертає увагу, що акт перевірки №9/10 від 03.02.2020р., протокол про адміністративне правопорушення від 28.01.2020р. №001251, так і постанова про накладення адміністративного стягнення від 03.02.2020р. №001251 складено старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Порпуліт Ю.О.
Разом з тим, у колегії суддів виникає сумнів у безсторонності старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Порпуліт Ю.О., оскільки саме цим інспектором було виявлено можливі порушення, зібрано докази на підтвердження таких порушень та проведено розгляд справи на підставі самостійно зібраних доказів.
У справі «Волков проти України» ЄСПЛ зазначив, що безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).
Зважаючи, що процедура розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності тривала з моменту встановлення можливих порушень до винесення постанови про накладення адміністративного стягнення Державна екологічна інспекція в Одеській області, з урахуванням принципу безсторонності, могла забезпечити участь іншої посадової особи та не допустити до розгляду справи потенційно упереджену особу.
У зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності в діях позивача складу адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.78 КУпАП, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та, у зв`язку з цим, про наявність підстав для їх задоволення.
Відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Керуючись ст.ст. 271, 271, 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області залишити без задоволення, рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 06 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
                                                                 Повний текст судового рішення виготовлений  26 травня 2020 року.

        

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук