Ухвала       
 
25 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 527/2778/19
провадження № 61-7653ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,            від імені яких діє адвокат Голубенко Володимир Петрович, на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Глобинської міської об`єднаної територіальної громади, треті особи: Приватне сільськогосподарське підприємство з орендними відносинами «Колос», Виконавчий комітет Глобинської міської ради в особі Відділу з питань державної реєстрації, про визнання права користування земельною ділянкою,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та                ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом.
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та               ОСОБА_5 звернулися до суду із заявою про забезпечення позову.
 
Глобинський районний суд Полтавської області ухвалою від 31 січня 2020 року заяву про забезпечення позову задовольнив. Заборонив Глобинській міській раді вчиняти будь-які дії, пов`язані з прийняттям рішення щодо земельної ділянки площею               38,1713 га, кадастровий номер 5320686000:00:012:0058, що належить Глобинській міській раді, форма власності комунальна, цільове призначення: землі запасу, з розташованими на ній багаторічними насадженнями, розташовану на території Глобинської міської ради Полтавської області.
 
Полтавський апеляційний суд постановою від 18 березня 2020 року ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 31 січня 2020 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовив. 
 
27 квітня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та               ОСОБА_5 , від імені яких діє адвокат Голубенко В. П., подали засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 березня 2020 року (повний текст якої складено 27 березня 2020 року). 
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з таких підстав.  
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. 
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та               ОСОБА_5 , від імені яких діє адвокат Голубенко В. П., узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження
 
Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги і додані до неї матеріали відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,            від імені яких діє адвокат Голубенко Володимир Петрович, на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 березня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               А. Ю. Зайцев