П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/2382/19	
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача - судді Косцової І.П.,
суддів - Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.
за участі секретаря - Стефанцевої Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - ГУ ПФУ в Херсонській області)  щодо невиплати їй пенсії за період з 01.12.2016 року по 30.06.2018 р. та з 01.09.2018р. по 31.10.2018 р. в сумі       29 767 грн., зобов`язати відповідача виплатити недоплачену частину пенсії за відповідний період.   
В обґрунтування позову зазначила, що Пенсійний орган безпідставно не виплачує нараховану їй пенсію, внаслідок чого порушив її право на належний рівень соціального забезпечення та вільне володіння своїм майном. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року позов задоволено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка є громадянкою України, яка у законний спосіб набула право на пенсійні виплати, а відтак позбавлення її частини таких виплат із незалежних від неї обставин є порушенням її прав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення спору, порушення норм матеріального права, ГУ ПФУ в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалене у справі судове рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що ГУ ПФУ в Херсонській області не порушувало прав позивача, а припинення виплати призначеної позивачу пенсії проведено у відповідності до норм чинного законодавства. Окрім цього наголосив я на пропуску позивачем строків звернення до суду з відповідним позовом.
ОСОБА_1 не скористалась правом на подання відзиву до апеляційної скарги.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.
Відповідно до ч.2    ст.313 КАС України    неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що вказана справа належить до категорії незначної складності,   наявні у ній матеріалами дають можливість вирішити її без участі сторін, судова колегія вважає за необхідне відмовити ГУ ПФУ в Херсонській області у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку введенням на території України карантинних заходів.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка  у 2014 року набула статусу пенсіонера за інвалідністю.
У  зв`язку неодноразовою зміною позивачем місця свого проживання, остання спочатку перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську, а з 01.09.2019 року - в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області.
29 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила повідомити суму нарахованої, але невиплаченої їй пенсії, підстави невиплати, а також порядок її виплати.
Листом від 17.10.2019 року № 689/К-99-1 Пенсійний орган повідомив, що розмір нарахованої, але не виплаченої позивачу пенсії за період з 01.12.2016 року по 30.06.2018 р. та з 01.09.2018р. складає 29 767 грн.,  яка буде виплачена на умовах окремого порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України, який на даний час не прийнято.
На думку позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області безпідставно не виплачує нараховану їй пенсію, що стало підставою звернення до суду з відповідним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до  ст. 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.
Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються  Законом України "Про пенсійне забезпечення",  Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  та іншими нормативно-правовим актами.
Згідно ч.1  ст.47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до  ст. 64 Конституції України  конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених  Конституцією України.
Пунктами 1, 6  ст. 92 Конституції України  визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.
Відповідно до  ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII  (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених  статтею 12 цього Закону  (ст. 4 Закону № 1706-VII).
Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам"  затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок № 365), який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У пункті 4 Порядку № 365 зазначено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.
Для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування; до заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки (пункт 5 Порядку №365).
Питання щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам можуть також розглядатися комісіями, утвореними районними, районними у м. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива"  за умови включення до складу таких комісій представників органів, що здійснюють соціальні виплати (п. 10 Порядку №365).
Пунктом 15 Порядку № 365 визначено, що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються    на умовах окремого порядку,    визначеного Кабінетом Міністрів України.
Водночас,  статтею 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до  ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.
Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті  35  та статтею  46  цього  Закону.
Колегія суддів зазначає, що визначений ч. 1  ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  перелік підстав припинення виплати пенсії є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом. 
Нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є   Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих  Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Конституційний Суд України у Рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.
Враховуючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області визнає заборгованості Пенсійних органів України перед позивачем по сплаті пенсії за період з 01.12.2016 року по 30.06.2018 р. та з 01.09.2018р. по 31.10.2018 р.  на загальну суму 29 767 грн., судова колегія погоджується із судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
При цьому судова колегія вважає помилковою позицію Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, що останій не порушував прав позивача, а отже не є належним відповідачем у справі, виходячи з наступного.
Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 (далі - Порядок №509).
Підпунктами 4, 5 Порядку №509 визначено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.
Для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.
Аналіз наведених вище положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що виплата пенсії, продовження виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на обліку у якому перебуває така особа.
Враховуючи, що з вересня 2019 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області, судова колегія вважає, що саме відповідач має виплатити недоотриману позивачем пенсію.
Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 року по справі №804/4498/18.
З приводу строків звернення позивача до суду з відповідним позовом, судова колегія зазначає, що оскільки невиплата пенсіонеру пенсії виникла з вини пенсійного органу, право позивача на    отримання    недоплаченої суми пенсійних виплат, з урахування вимог ч. 2 ст. 46 Закону №1058-VI     є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до  ст. 316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду  без змін.
Стаття 328 КАС України  встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до п.3 ч.6  ст. 12 КАС України  до справ незначної складності відносяться, зокрема, справи про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення перерахунку, одержання пенсійних виплат.
Враховуючи, що вказана справа належить до категорії незначної складності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у учасників справи права на касаційне оскарження такого рішення.
Керуючись ст.ст.  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Косцова І.П.	
Судді	    	Осіпов Ю.В.    Скрипченко В.О.  	
Повне судове рішення складено 20.05.2020 року.