УХВАЛА

18 червня 2020 року 
Київ
справа №161/20091/19
адміністративне провадження №К/9901/13976/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мороз Л.Л.,
суддів: Шарапи В.М.,  Кравчука В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2020 та ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2020 у справі №161/20091/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.11.2019 року та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2020 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2020 апеляційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з пропуском строку, встановленого частиною четвертою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), без зазначення поважних причин його пропуску.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку та відмовивлено у відкритті апеляційного провадження.
01.06.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2020 та ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2020.
Перевіряючи касаційну скаргу на вказані судові рішення, суд виходить із такого.
Щодо оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2020.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Із касаційної скарги вбачається, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2020 апеляційною інстанцією по суті не переглядалося, а тому у відкритті касаційного провадження у цій частині необхідно відмовити.
Щодо оскарження ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2020.
Залишаючи без руху апеляційну скаргу, відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 06.02.2020, позивач подав 03.03.2020, тобто поза межами десятиденного строку, встановленого частиною четвертою статті 286 КАС України, та в супереч вимогам частини п`ятої статті 296 КАС України, не надав жодних доказів поважності причин пропуску цього строку.
З матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що справу розглянуто в порядку, встановленому статтею 286 КАС України.
Так, стаття 286 КАС України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, та частина четверта якої встановлює спеціальні у відношенні до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення). При цьому зазначеною статтею не обмежено повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 КАС України.
Водночас підставою для поновлення пропущеного процесуального строку можуть бути лише об`єктивні, тобто такі, що сталася за незалежних від волі особи, обставини, підтверджені належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності доказами.
З огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування цієї Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
Своєю чергою, безпідставний перегляд судового рішення, що набрало законної сили, матиме наслідком порушення одного з фундаментальних аспектів верховенства права - принципу юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної інстанції обставини, а до скарги не додано будь-яких доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, які би зумовлювали об`єктивну неможливість вчасного звернення з апеляційною скаргою.
Отже, суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження, вірно застосував положення статті 299 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справ) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, який включає й ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2020 та ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2020 у справі №161/20091/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
В.М. Кравчук
В.М. Шарапа,
Судді Верховного Суду