ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 381/4394/19                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Ковалевська Л.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  27 травня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г. В.
суддів:                    Мєзєнцева Є. І., Файдюка В. В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2020 року про відмову у відкритті провадженні
у справі №381/4394/19 
за позовом           ОСОБА_1 
до відповідача Виконкому Фастівської міської ради
про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :
У грудні 2019 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Виконкому Фастівської міської ради (надалі - відповідач), в якому просив суд в порядку цивільного судочинства: визнати протиправними, такими, що не ґрунтуються на законодавстві та скасувати:
- зобов`язати виконком Фастівської міської ради скасувати свої рішення про переведення під службову, № 253 від 24.05.2016 року, та видачі ордеру, № 328 від 20.07.2018 року для проживання ОСОБА_2 з сім`єю квартиру по АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Фастівського міського голову Нетяжук М.В. виконати певні дії.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2020 року - відмовлено у відкритті провадження. 
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадженні, дійшов висновку, що розгляд даної справи має здійснюватися місцевим загальним судом за правилами встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу до апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність ухвали суду та порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду.
Скаржник вказує на те, що ним подано первісний позов у порядку цивільного судочинства, а судом першої інстанції без з`ясування всіх обставин справи відмовлено у відкритті провадження з тих підстав, що даний позов розцінений, як адміністративний.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу суду не надав.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід скасувати, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що позивач звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом про скасування рішення виконкому Фастівської міської ради 24.05.2016 року №253 про включення до числа службових жилих приміщень АДРЕСА_1 , а також від 20.07.2018 про видачу ордера на вселення до вищевказаної квартири начальнику Фастівського відділення поліції ОСОБА_2 з сім`єю.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року по справі № 640/17396/19 справу передано до Київського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 640/17396/19 у зв`язку із неналежністю її розгляду в порядку адміністративного судочинства. Позивачу у вказаній ухвалі роз`яснено, що дану справу віднесено до юрисдикції цивільного суду.
У зв`язку із цим, у грудня 2019 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовом (в порядку цивільного судочинства), що розглядається у даній справі.
Колегіє суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що позивачем в позовній заяві не зазначено, що ним даний позов подано в порядку адміністративного судочинства. 
Однак, Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року, прийнятою в порядку адміністративного судочинства, справу передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.
Не погодившись з таким рішенням, позивач в порядку цивільного судочинства подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, листом якого від 20.01.2020 року № 435/0606/19 справу повернуто до Фастівського міськрайонного суду Київської області для її направлення до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року скасовано ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року та повернуту справу до Фастівського міськрайонного суду Київської області.
Колегія суддів звертає увагу, що в Постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року звернуто увагу суду першої інстанції, що позивач звернувся з позовом в порядку цивільного судочинства, а не в порядку адміністративного судочинства.
Проте, як свідчать матеріали справи судом першої інстанції не взято до уваги висновки суду апеляційної інстанції та винесено Ухвалу від 16 березня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права.
Згідно вимог ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини 2 статті 6, частин 1, 2 статті 7 КАС України суд при вирішенні справи застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити будь-який ризик свавілля.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. 
Аналогічна норма закріплена також у статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
Європейським судом з прав людини також вказується про те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).
Колегія суддів звертає увагу, що системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені вище обставини свідчать, що приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції утворив перешкоди позивачу в доступі до правосуддя змінивши предметну підсудність даної справи, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням вимог матеріального та процесуального права.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ст. 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального і процесуального права призвели до помилкового вирішення справи, а тому ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 242, 246, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2020 року про відмову у відкритті провадженні- скасувати, а справу №381/4394/19 за позовом ОСОБА_1 до виконкому Фастівської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                      Г. В. Земляна
Судді:                                                                                          Є. І. Мєзєнцев
                                                                                                    В. В. Файдюк