П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 488/5367/18	
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів - Джабурії О.В.,
                                    Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

30 листопада   2018 року ОСОБА_1 звернулася до Корабельного районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області, в якій просила визнати неправомірними дії та рішення відповідача щодо: 
-          несвоєчасного розгляду виконавчих документів ОСОБА_1 ;
          -          неповідомлення стягувача про прийняте рішення;
          -          включення до третьої черги виконання рішення Миколаївського апеляційного суду від 14.03.2018 року по виконавчому листу №488/1000/17 від 23.07.2018 року;
          -          відмові позачергового виконання даного рішення.
Позивач також просила зобов`язати відповідача внести в першу чергу та провести позачергове виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року по виконавчому листу №488/1000/17 про стягнення на користь ОСОБА_1 25  272,75 грн в рахунок відшкодування   майнової шкоди (пенсійних виплат), завданої внаслідок неповної виплати пенсії за період з 01 липня 2012 року по 16.05.2016 року.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.   Визнано неправомірними дії та рішення ГУ ДКС України в Миколаївській області щодо включення в третю чергу виконання рішення Миколаївського апеляційного суду від 14.03.2018 року за виконавчим листом №488/1000/17 від 23.07.2018 року і відмові позачергового виконання даного рішення. Зобов`язано ГУ ДКС України в Миколаївській області внести в першу чергу і здійснити позачергове виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року за виконавчим листом №488/1000/17 про стягнення на користь позивача 25   272,75 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (пенсійних виплат) спричиненої внаслідок неповної сплати пенсії за період з 01.07.2012 року по 16.05.2016 року. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області - задоволено частково. Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2019 року - скасовано. Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області про визнання протиправними дій направлено до Миколаївського окружного адміністративного суду за встановленою законом підсудністю.
Ухвалою від 29 жовтня 2019 Миколаївський окружний адміністративний суд, з посиланням на недотримання позивачем вимог статей 15, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху та встановив позивачу строк (19.11.2019) для усунення недоліків.
18 листопада 2019 (дата на поштовому штемпелі) ОСОБА_1 направила до суду адміністративний позов, викладений відповідно до вимог ст. 5, 160 КАС України.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що у червні 2018 року направила до відповідача виконавчий документ та інформацію про банк та номер картки. В порушення вимог статей 2,6,13 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», відповідач не повідомив позивача про заходи, що були вжиті з метою виконання виконавчого листа. Позивач вважає незаконними дії ГУ ДКС в Миколаївській області щодо визначення черги виконання виконавчого листа. Крім того, на думку ОСОБА_1 , виконання виконавчого листа має здійснюватись позачергово, оскільки позивач є особою з інвалідністю.
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що згідно із Порядком здійснення безспірного списання коштів державного бюджету з рахунків боржника та за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, затвердженим наказом ДКС України від 19.10.2015 № 295, 02.07.2018 відомості щодо стягнення коштів на користь ОСОБА_1 було внесено до реєстру судових рішень АС «Є-Казна» WEB. Подана позивачем разом з виконавчим листом заява не містила вимоги щодо необхідності її повідомлення про прийняте рішення. У виконавчому листі зазначена сума, що підлягає стягненню в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок неповної виплати пенсії, а не сума пенсійних виплат, тому погашення заборгованості має відбуватися у третю чергу. Відповідач вказав на те, що відповідні норми законодавства не передбачають можливості виконання виконавчого листа поза чергою. Інші доводи відзиву зводяться до наведення об`єктивних причин невиконання виконавчого листа та, відповідно, відсутності ознак протиправності дій (бездіяльності) ГУ ДКС в Миколаївській області.
ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив у якій посилалася на необґрунтованість доводів відповідача. 
ГУ ДКС у Миколаївській області подало до суду заперечення на відповідь на відзив в яких повторно посилалося на доводи, що містилися у відзиві на позовну заяву. Крім того, на всі звернення позивача своєчасно надавалися відповіді з дотриманням норм Закону України «Про звернення громадян».
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного ГУ ДКС України у Миколаївській області, що полягають у прийнятті 12.06.2018 року до виконання по третій черзі виконавчого листа, виданого 27.03.2018 Корабельним районним судом м. Миколаєва у справі № 488/1000/17. Зобов`язано ГУ ДКС України у Миколаївській області прийняти до виконання виконавчий лист, що був виданий 27.03.2018 Корабельним районним судом м. Миколаєва у справі № 488/1000/17, у порядку черговості надходження - 12.06.2018. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.                     
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови задоволення інших позовних вимог. Апелянт просить зобов`язати ГУ ДКС України у Миколаївській області здійснити позачергове виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року за виконавчим листом №488/1000/17 про стягнення на користь ОСОБА_1 25  272,75 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (пенсійних виплат), спричиненої внаслідок неповної сплати пенсії за період з 01.07.2012 року по 16.05.2016 року. Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що суд має можливість застосувати аналогію закону та задовольнити її позовні вимоги в частині зобов`язання позачергового виконання рішення суду по вищезазначеному виконавчому листу. Разом з тим, апелянт посилається на положення Декларації про права інвалідів та Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ГУ ДКС України у Миколаївській області також подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Зокрема, ГУ ДКС України у Миколаївській області зазначає, що виконання рішення суду поза чергою є неможливим, оскільки це призведе до перевищення повноважень працівників казначейства та порушення принципу рівності стягувачів перед законом. Законодавством не передбачено будь-яких виключень, які можуть вплинути на зміну черговості при виконанні виконавчих документів у даних категоріях справ. Виконавчий лист і так знаходиться на виконанні у відповідача та буде виконаний в повному обсязі у порядку черговості надходження до казначейства - датою реєстрації заяви позивача в ГУ ДКС України у Миколаївській області 12.06.2018 року.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року по справі №488/1000/17 № рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.09.2017 року в частині стягнення з Інгульського об`єднаного управління ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області недоплаченої пенсії та розподілу судового збору скасовано та прийнято постанову про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.
Стягнуто з Інгульського об`єднаного управління ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області на користь ОСОБА_1 25  272,75 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок неповної виплати пенсії за період з 01.07.2012 року по 16.050.2016 року. (т.1, а.с. 11-14).
27 березня 2018 Корабельний районний суд м. Миколаєва видав виконавчий лист по справі № 488/1000/17 (т.1, а.с.17). 
11 червня 2018 ОСОБА_1 направила заяву про відкриття виконавчого провадження з оригіналом вказаного виконавчого листа до ГУ ДКС України у Миколаївській області. 
Відповідач отримав виконавчий лист 12.06.2018 (т.1, а.с. 18 на звороті).
Листом від 18.06.2018 року №13-08/2/3515 ГУ ДКС України у Миколаївській області звернулося до Інгульського об`єднаного управління ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області з проханням щодо застосування заходів для погашення заборгованості за виконавчим листом, виданим Корабельним районним судом м. Миколаєва від 27.03.2018 року по справі №488/1000/17, виплатити кошти на користь ОСОБА_1 у сумі 25  272,75 грн. (т.1, а.с. 176).
Листом від 26.06.2018 року №12632/11 Інгульське об`єднане управління ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області повідомило відповідача, що кошти Пенсійного фонду не включаються до державного бюджету України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення відповідних видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Виконання постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року по справі №488/1000/17 можливо здійснити за наявності відповідного фінансування (т.1, а.с. 177-178).
16 жовтня 2018 року до ГУ ДКС України у Миколаївській області надійшло звернення позивача, в якому вона просила повідомити, коли буде виконано стягнення боргу (т.1, а.с. 20).
Листом від 23 жовтня 2018 вих. № 14-13/5958 ГУ ДКС України у Миколаївській області повідомило позивача про те, що її документи опрацьовані та включені в чергу за бюджетною програмою КПКВ 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».  Відповідач зазначив, що виконавчий лист, виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва 27.03.2018 року №488/1000/17, прийнято до виконання по третій черзі 12.06.2018 року (т.1 а.с. 21).
Відповідно до відомостей від 02.07.2018 року АРМ Реєстру судових рішень (WEB), що знаходяться на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою", ОСОБА_1 знаходиться в третій черзі заборгованості, черговість надходження виконавчих документів - № 161  082. (т.1, а.с. 179).
Відповідно до відомостей від 10.12.2019 року АРМ Реєстру судових рішень (WEB), що знаходяться на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою", ОСОБА_1 знаходиться в третій черзі заборгованості, черговість надходження виконавчих документів 76 918. (т.1, а.с. 180).
Відповідно до відомостей від 20.05.2020 року АРМ Реєстру судових рішень (WEB), що знаходяться на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою", ОСОБА_1 знаходиться в третій черзі заборгованості, черговість надходження виконавчих документів 68 082 (т2, а.с. 52).
Листом від 25 жовтня 2018 позивач вказала відповідачу про порушення порядку визначення черги, висловила прохання внести виконавчий лист до першої черги та повідомити результат і номер черги, строк виконання (т.1, а.с.1 23).
У листі від 09 листопада 2018 вих. №14-13/6356 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виконання виконавчого листа по першій черзі (т.1, а.с. 24).
У зверненні від 02 листопада 2018 позивач знову вказала відповідачу на порушення ним порядку визначення черги для погашення заборгованості. Крім того, з урахуванням того, що позивач є інвалідом, вона, з посиланням на статтю 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", просила здійснити позачергове виконання за виконавчим листом (т.1, а.с. 25-26).
Відповідач 19 листопада 2018 року вих. №13-08/2/6530 направив позивачу відповідь на звернення від 02.11.2019, в якій, зокрема, повідомив про неможливість виконання виконавчого листа поза чергою, оскільки це призведе до перевищення повноважень працівників Казначейства та порушення принципу рівності стягувачів перед законом. (т.1, а. с. 210-211).
Державна казначейська служба України листами від 20.12.2018 року, від 22.01.2019 року, від 26.02.2019 року, від 21.03.2019 року, від 04.04.2019 року, від 23.04.2019 року, від 21.05.2019 року, від 30.07.2019 року, від 10.10.2019 року від 24.10.2019 року до Міністерства фінансів України клопотала про збільшення бюджетних призначень за КПКВК 3504040 (т.1, а.с. 185-195, 197).
Міністерство фінансів України листами від 12.12.2018 року, від 07.11.2019 року до ДКС України повідомляло, що питання збільшення бюджетних призначень ДКС України для виконання судових рішень може бути розглянуто у разі внесення змін до Закону України «Про державний бюджет» на відповідний рік та виходячи з можливостей дохідної частини державного бюджету (т.1, а.с. 184,196).
Вважаючи дії відповідача щодо включення позивача до третьої черги та його відмову в проведенні позачергового виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року протиправними, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно прийнято до виконання по третій черзі виконавчий лист №488/1000/17 від 27.03.2018 року, оскільки Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком №845 не встановлена черговість погашення заборгованості за виконавчими документами, що були видані після 01.01.2013 року. Пунктом 3 Розділу ІІ вищевказаного Закону встановлено черговість погашення заборгованості, що утворилася в результаті невиконання виконавчих документів за рішеннями судів про стягнення коштів, але за умови, що ці виконавчі документи (рішення суду) були видані (ухвалені) до 01.01.2013 року.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до  статті 129-1 Конституції України  суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною другою  статті 6 Закону України «Про виконавче провадження»  від 02.06.2016 року 1404-VIII закріплено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року №4901-VІ  (далі - Закон України №4901-VІ) встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених  Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим      постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845  (у редакції постанови від 30.01.2013 р. № 45) (далі - Порядок № 845).
Судова колегія зазначає, що Закон України №4901-VІ  набув чинності 1 січня 2013 року.
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень" від 19.09.2013  Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"  доповнено пунктом 3 такого змісту:
"3. Виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою  статті 2 цього Закону  суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою  статті 2 цього Закону  суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.
Заборгованість погашається в такій черговості:
у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;
у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;
у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік".
Як правильно зазначив суд першої інстанції, вказаною правовою нормою врегульовано строки та умови подання виконавчих документів, які були видані або ухвалені до набрання чинності  Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"  та черговість погашення саме таких вимог.
Вищевказане узгоджується із умовами Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014, який визначив механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3  Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними.
Зокрема, у    п. 2 вказаного порядку термін "рішення" означає виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" суб`єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року.
Виконавчий лист у даній справі видано 27.03.2018 року на виконання рішення від 14.03.2018 року, яке набрало законної сили 14.03.2018, тобто рішення суду прийняте і набрало законної сили після 01.01.2013.
При оцінці обставин справи судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги пункт 3 Порядку №845, яким визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення суду про стягнення з Інгульського об`єднаного управління ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області на користь ОСОБА_1 25  272,75 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди набрало законної сили після 01.01.2013, тому застосування до його виконання визначеної пунктом 3  Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"  черговості є безпідставним. 
В листі від 23.10.2018 року №14-13/5958 ГУ ДКС України у Миколаївській області зазначило, що виконавчий лист, виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва 27.03.2018 року №488/1000/17, прийнято ним до виконання по третій черзі 12.06.2018 року.
З урахуванням встановлених обставин судом першої інстанції вірно визнано протиправними зазначені дії відповідача. 
Судова колегія звертає увагу, що визначення черговості виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників в даному випадку має здійснюватися у порядку надходження таких документів, що визначено п. 3 Порядку №845.
Доводи апеляційної скарги ГУ ДКС України у Миколаївській області зазначених висновків не спростовують та зводяться до помилкового посилання на п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України  №4901-VІ.
Щодо доводів ГУ ДКС України у Миколаївській області, що територіальні органи Казначейства лише формують та направляють відповідний пакет документів на виконання до ДКС України, а не здійснюють безпосереднє виконання відповідних рішень, оскільки рахунок для стягнення коштів за бюджетною програмою 3504040 відкрито на рівні центрального апарату ДКС України судова колегія зазначає таке.
АРМ Реєстром судових рішень (WEB) підтверджується, що виконавчий лист №488/1000/17 від 27.03.2018 року знаходяться на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою" (т. 1 а.с. 179-180, т.2 а.с. 52).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України №4901-VІ   виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабміну України від 15 квітня 2015 р. № 215 Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Пункт 47 Порядку №845 визначає, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих:
1) органом Казначейства:
документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником;
інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника;
2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.
З наведених вище положень п. 47 Порядку № 845, норм ч. 1  ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», вбачається, що відповідальним за виконання судових рішень, що гарантовані державою, а також виплати компенсації стягувачу, у разі неперерахування коштів за рішенням суду, є саме Державна казначейська служба України (Казначейство), яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Судова колегія зазначає, що протиправні дії ГУ ДКС України у Миколаївській області щодо прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 27.03.2018 року №488/1000/17, по третій черзі 12.06.2018 року та передача відповідних відомостей (відповідно до п 47 Порядку №845)  до Казначейства зумовили ситуацію, за якої ДКС України здійснює безспірне списання коштів по відношенню до позивача на основі помилкової інформації, що безумовно порушує права ОСОБА_1 .
З урахуванням зазначеного вірним є висновок суду першої інстанції, що належним є зобов`язання ГУ ДКС України у Миколаївській області прийняти до виконання виконавчий лист №488/1000/17 датою його надходження - 12.06.2018 року.
Статтею 19 Конституції України  визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Сукупні та узгоджені дії Казначейства та його територіальних органів мають бути спрямовані на реалізацію законодавчо установленого механізму щодо виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (визначеного Порядком №845).
Враховуючи, що саме ГУ ДКС України у Миколаївській області протиправно не застосовано п.3 Порядку № 845 в частині визначення черговості звернення позивача, то саме від нього слід очікувати належних дій щодо надання ДКС України відповідної інформації щодо черговості звернення ОСОБА_1 .
Щодо доводів ОСОБА_1 про наявність підстав для зобов`язання ГУ ДКС України у Миколаївській області позачергово виконати рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року за виконавчим листом №488/1000/17 судова колегія зазначає таке.
В обґрунтування даних доводів позивач посилається  на норми ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 №875-XII та можливість проведення в даному випадку аналогії закону.
Відповідно до ч. 7 ст. 38 Закону України №875-XII особи з інвалідністю першої та другої груп мають право на позачергове обслуговування в касах міського та міжміського транспорту, а також на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності та підпорядкування, які надають будь-які послуги населенню.
ОСОБА_1 інвалід ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії МСЕ-05 №011922 (т.1, а.с. 33).
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що виконання відповідачем судових рішень та виконавчих документів про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників не є наданням послуг.
Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.
Враховуючи, що спірні правовідносини врегульовано Законом України №4901-VІ  та прийнятим Порядком № 845 відсутні підстави щодо застосування аналогії закону та задоволення вимог позивача в частині зобов`язання позачергового виконання виконавчого листа №488/1000/17 на основі ст. 38 Закону України №875-XII.
Посилання ОСОБА_1 на Конвенцію про права осіб з інвалідністю є помилковими, оскільки жодним чином необґрунтовано в чому полягає її дискримінація як інваліда під час реалізації впровадженого державою механізму виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників в порядку черговості надходження таких рішень до органів Казначейства.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційних скарг вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 27 листопада 2019 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                                     К.В.Кравченко