КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
справа № 756/4210/18
провадження № 22-ц/824/4001/2020
 
12 березня 2020 року                                                                                           м. Київ
Київський апеляційний суду складі: 
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів:  Рейнарт І. М.,  Семенюк Т. А.,
при секретарі Примушку О. В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу  Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року у складі судді Белоконної І. В.,
встановив:
 
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року   позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал»  (далі - ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал») до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1   на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» суму заборгованості у розмірі  23 290,55 грн.  Вирішено питання  розподілу  судових  витрат.
20.11.2019  ОСОБА_1   звернулась до  суду  з заявою про  перегляд  заочного  рішення  Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року у зв`язку з  нововиявленими обставинами.
Доводи заяви мотивовані  тим, що 05.10.2006 вона отримала споживчий кредит в сумі 4 565,20 грн та нібито не сплатила тіло кредиту в сумі 1 061,46 грн та 59,35 грн відсотків, за що через 13 років повинна  сплатити 23 290,55 грн штрафних санкцій  та судовий збір. 
 Зазначила,  що в даному  випадку    має місце  факт шахрайства з боку  банка  та колекторської фірми з метою заволодіння  її майном.  
При ухваленні  рішення   суд  першої  інстанції  не  звернув уваги на ту обставину,  що з   копії розрахунку  до договору  №06/100715К від 05.10.2006 не  видно   заборгованості,   а розрахунок  заборгованості на  23 290,55 грн   зроблено  за невідомим кредитним договором  № 0479008UAH000236 без дати. Акт приймання-передачі  реєстру боржників  також містить  невідомий договір  № 0479008UAH000236 від  12.05.2008 , з якого  також  незрозуміло, коли  виник борг  в сумі 23 290,55  грн.
Також зазначила,  що  позивач не  надав  суду   розрахунок  заборгованості за  кредитним договором  №06/100715К, який у нього  був  і про  який  їй  зараз  стало  відомо. Вказаний розрахунок   містив суми, дати платежів та заборгованість  станом  на  14.11.2018 на суму 23 290,55  грн. З трьох  отриманих нею квитанцій вбачається,  що  в розрахунок  її боргу  не  були включені  суми 500 +200+1860 =2560 грн, що перевищує  суму, яку вона  заборгувала   банку.  Після  сплати   09.10.2008  суми 1 860  грн, вона звернулась до  банку з приводу  закриття кредитного  договору. У  грудні  2016  року вона  отримала  повідомлення  по  існування  заборгованості  перед банком  по невідомому їй кредитному договору  № 0479008UAH000236 від  12.05.2008 та передачу права вимоги з  14.11.2016  колекторській фірмі. Тільки  з матеріалів справи  вона дізналась, що  мова йде  про  договір  №06/100715К  від  05.10.2006 року,  а не  про  неіснуючий договір    № 0479008UAH000236 від  12.05.2008.
При ухваленні рішення  в даній справі суд  не  застосував положення ст.257  ЦК  України до вимог   про стягнення  неустойки, а також  не зазначив,  чи мав право  банк  передавати колектору  право  вимоги 14.11.2016  року.   
Вказані  факти,  документи,  обставини,  які мають  істотне значення для справи, стали відомі заявнику тільки зараз. 
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року у задоволенні заяви    ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року за нововиявленими обставинами відмовлено. 
В апеляційній скарзі   ОСОБА_1  просить скасувати ухвалу  Оболонського районного  суду  м. Києва  від  19 грудня  2019 року,  ухвалити нове рішення  про   повернення  незаконно стягнутих  27  558,56 грн  та суми судового збору,   дати оцінку  шахрайству ПАТ "Універсал Банк" та діям позивача, який протягом  двох років тероризував  її, рідних,  вимагаючи гроші  по  невідомому їй кредитному договору. 
Свої доводи обґрунтовує тим, що вона була впевнена, що сплатила кредит повністю, з банку ніяких сигналів протягом 13 років не було. Знайшовши документи про  оплату на  суму 2 560 грн, вона звернулась 20 листопада 2019 року   з заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року за нововиявленими обставинами. Вважає,  що  це  було   беззаперечними  доказами  відсутності боргу та підставою для  перегляду  судового  рішення  за нововиявленими обставинами. 
Відзиву на  апеляційну  скаргу  до  суду  не  надійшло. 
В судове  засідання  учасники справи не з`явились,  про  день, час та місце розгляду справи  повідомлені  судом  належним чином (а.с.219, 220). 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05 жовтня  2006 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2  було укладено договір № 06/100715К про кредитування на умовах надання забезпечення, відповідно  до  якого   останній було  надано   грошові  кошти  (кредит)  у тимчасове платне  користування   в сумі 4 565,20 грн на строк  до  04 жовтня  2008  року, зі  сплатою   процентів  -  0,001%  річних та винагороди банку   в розмірі  1,30% від суми кредиту  за кожен місяць  користування  кредитом.  При порушенні  строків погашення  кредиту або  сплати процентів за користування  позиковими коштами  позичальнику  сплачує пеню  за кожен  день прострочення  платежу  в розмірі  0,5% від несплачених вчасно  сум за кожен день прострочення  платежу (п.  5.1 договору). 
14 листопада  2016  року між  ПАТ "Універсал Банк"  та ТОВ  "Компанія з управління  активами  "Прімоколект-Капітал" укладено  договір  відступлення права вимоги № UB-OP/16-132, за яким банк  відступив  право  вимоги, в тому числі    за кредитним договором  №06/100715К від 05.10.2006.
Відповідно  до  наданого суду  розрахунку,  станом на  27  березня  2018  року заборгованість  за      вказаним кредитним договором  становила  23 290,55 грн, в тому числі  заборгованість    по тілу  кредиту - 1061,46 грн,  по  процентам - 59,35 грн,  по пені - 22 169,74 грн.
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року   позов  ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1   на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» 23 290,55 грн кредитного боргу та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року заяву представника ОСОБА_1 -  ОСОБА_3   про  перегляд  заочного  рішення  Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року  визнано  неподаною та повернуто  заявнику. 
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1  про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року   залишено без розгляду.
Не  погоджуючись  з ухваленим по  справі  рішенням,  яке не  було  оскаржено  у встановленому законом  порядку,  ОСОБА_1   звернулась до  суду  з заявою про  його перегляд   у зв`язку з  нововиявленими  обставинами. 
Відповідно  до  п.  1 ч. 2  ст. 423   ЦПК  України підставами для перегляду   судового рішення за  нововиявленими обставинами є  істотні  для справи  обставини,  що  не були встановлені  судом  та  не були і не могли бути відомі особі, яка звертається  із заявою,  на  час розгляду справи.
Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ у справі «PRAVEDNAYA v. RUSSIA № 69529/01, § 27, 28, від 18 листопада 2004 року).
Існування  у заявника доказів   сплати в рахунок  погашення  кредиту по кредитній  лінії в  сумі 200  грн 29.09.2008 (а.с.157),     а також  поповнення  рахунку   на  суму 500  грн 24.06.2008 (а.с.156) та на  суму 1 860  грн  09.10.2008 (а.с.155) є новими доказами,  які існували на  час розгляду справи та могли бути  надані  суду до  моменту ухвалення  судового  рішення.
Отримання   заявником  розрахунку  заборгованості ПАТ "Універсал  Банк"  за кредитним договором   станом  на  14.11.2016 (а.с.158) після   вирішення  спору не  може  слугувати  підставою  для перегляду  судового  рішення,  оскільки  вказаний доказ  міг  бути отриманий та  наданий суду  до  моменту ухвалення  судового  рішення.
Відповідно до ч.4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Виникнення  нових  або  зміна  обставин  після   вирішення спору не  можу бути  підставою для  зміни або  скасування  судового  рішення, яке не було  оскаржено  у встановленому   законом  порядку    та набуло  законної сили. 
З огляду  на викладене,  висновки суду першої інстанції про  відсутність  підстави для  перегляду  судового  рішення  у зв`язку з  нововиявленими обставинами є законними та обґрунтованими. 
Оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог закону, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не  вбачається. 
Відповідно  до   ст. 375  ЦПК  України  суд  апеляційної інстанції залишає  апеляційну  скаргу  без задоволення,  а судове рішення  без змін,  якщо визнає,  що  суд першої інстанції   ухвалив судове рішення  з додержанням  норм  матеріального  і процесуального  права. 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1     залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року      залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено  13 березня 2020  року. 
 
Суддя-доповідач:                                              Г. М. Кирилюк 

Судді:                                                                 І.  М. Рейнарт

     Т. А. Семенюк