ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/5619/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                         судді-доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                   суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайт Інвест Сервіс»  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року (суддя Маковська О.В.) у справі № 160/5619/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайт Інвест Сервіс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та визнання протиправним і скасування рішення, 
    В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
-          визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо невиконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 804/5140/17 від 28.09.2017 в частині невідображення в інтегрованій картці ТОВ «Лайт Інвест Сервіс» сплачених сум відповідно до платіжних доручень від 13.02.2015 № 52 на суму 3000 грн; від 02.03.2015 № 59 на суму 4889 грн, № 60 від 472,38 грн.; від 16.03.2015 № 64 на суму 7245,53 грн, № 65 на суму 709,38 грн, № 66 на суму 295,58 грн, № 67 на суму 2336,87 грн;
- зобов`язати ГУ ДФС у Дніпропетровській області відобразити в інтегрованій картці позивача сплачені суми єдиного соціального внеску відповідно до платіжних доручень від 13.02.2015 № 52 на суму 3000 грн; від 02.03.2015 № 59 на суму 4889 грн; від 16.03.2015 № 64 на суму 7245,53 грн;
-          зобов`язати ГУ ДФС у Дніпропетровській області відобразити в інтегрованій картці позивача переплату зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до платіжних доручень від 01.03.2019 № 671, від 15.03.2019 № 685, від 02.04.2019 № 692, від 26.04.2019 № 1, від 04.06.2019 № 731 на загальну суму 9810,40 грн;

-          визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 22.04.2019 № 0022975650 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач  подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначив, що недоїмка виникла у 2015 році у зв`язку з непроведенням ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» бюджетних платежів на загальну суму 18948,74 грн, серед яких був і платіж з єдиного соціального внеску. Раніше аналогічні спірним правовідносини вже розглядались судами та рішення приймались на його користь, проте податковий орган продовжує нарахування пені та штрафних санкцій на суму недоїмки, перераховуючи поточні сплати ЄСВ у рахунок цієї недоїмки, у зв`язку з чим остання пролонгується кожного місяця знову. Зазначає, що зазначена ситуація виникла у зв`язку з невиконанням відповідачем попереднього судового рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

28.09.2015 між ТОВ «Лайт Інвест Сервіс» та Публічним акціонерним товариством  «Банк «Фінанси та кредит» в особі Криворізької філії ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (далі - Банк) було укладено договір на розрахунково-касове обслуговування № 20281.
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній валюті № НОМЕР_1 та зобов`язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку згідно тарифів банку в порядку і на умовах, визначених договором.
ТОВ «Лайт Інвест Сервіс» були здійснені обов`язкові платежі до бюджету, зокрема:
- 13.02.2015 ТОВ «Лайт Інвест Сервіс» подало до Банку платіжне доручення: 
№ 52 на суму 3000,00 грн з призначенням платежу - *;101;3297503; перераховується повністю нараховані на зар.плату внески 36,77% за першу половину лютого 2015 року реєстр. № 0412036616;
- 02.03.2015 ТОВ «Лайт Інвест Сервіс» подало до Банку платіжні доручення: 
№ 59 на суму 4889,00 грн з призначенням платежу - *;101;3297503; перераховується повністю нараховані на зар.плату внески 36,77% за другу половину лютого 2015 року реєстр. № 0412036616; 
№ 60 на суму 472,38 грн з призначенням платежу - *;101;3297503; перераховується повністю утримані із зар.плати внески 3,6% за другу половину лютого 2015 року реєстр. № 0412036616;
- 16.03.2015 ТОВ «Лайт Інвест Сервіс» подало до Банку платіжні доручення:
№ 64 на суму 7245,53 грн з призначенням платежу - *;101;3297503; перераховується повністю нараховані на зар.плату внески 36,77% за березень місяць 2015 року реєстр. № 0412036616; 
№ 65 на суму 709,38 грн з призначенням платежу - *;101;3297503; перераховується повністю утримані із зар.плати внески 3,6% за березень місяць 2015 року реєстр. № 0412036616; 
№ 66 на суму 295,58 грн з призначенням платежу - *;11011000; перераховується повністю військовий збір утриманий із зар.плати за березень місяць 2015 pоку; 
№ 67 на суму 2336,87 грн з призначенням платежу - *;11011000; перераховується повністю податок з доходів утриманий із зар.плати за березень місяць 2015 року.
Проте, зазначені платежі Банком відповідно до призначення платежу перераховані не були і до відповідних бюджетів не надійшли.
2 червня 2015 року рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/3519/15, яке залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.07.2015, задоволений позов ТОВ «Лайт Інвест Сервіс» до Банку, зобов`язано ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"  в особі відокремленого підрозділу Криворізька філія ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" перерахувати з рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «Лайт Інвест Сервіс» на рахунки отримувачів грошові кошти у сумі 23 231, 74 грн згідно з платіжними дорученнями:
- № 52 від 13.02.2015 на суму 3000, 00 грн;
- № 59 від 02.03.2015 на суму 4889, 00 грн;
- № 60 від 02.03.2015 на суму 472, 38 грн;
- № 64 від 16.03.2015 на суму 7245, 53 грн;
- № 65 від 16.03.2015 на суму 709, 38 грн;
- № 66 від 16.03.2015 на суму 295, 58 грн;
- № 67 від 16.03.2015 на суму 2336, 87 грн;
- № 74 від 20.03.2015 на суму 4283, 00 грн, про що видати наказ.
15 червня 2017 року Криворізькою південною об`єднаної державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Дніпропетровській області було прийнято рішення № 0005281302 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а саме штрафу у розмірі 31 654,60 грн 20% за період з 21.02.2015 до 13.06.2017 та нарахування пені у розмірі 5 975,27 грн - 0,1% суми недоїмки всього на загальну суму 37 629,87 грн.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2019 у справі №804/5140/17, яка набрала законної сили, задоволений позов ТОВ «Лайт Інвест Сервіс» до ГУ ДФС у Дніпропетровській області, визнано протиправним та скасовано рішення від 15.06.2017 № 0005281302 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. (т. № 1 а.с. 33-39)
За змістом постанови суду причиною не зарахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки за лютий, березень 2015 року стала вина банку, оскільки позивачем, передано до банку зазначені вище платіжні доручення для списання коштів з рахунку ТОВ «Лайт Інвест Сервіс», зокрема і в рахунок сплати єдиного соціального внеску за лютий та березень 2015 року, тому суд дійшов висновку, що вказані обставини виключають можливість притягнення позивача, як платника єдиного внеску, до відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі зобов`язань з єдиного внеску за вказаний період.
22 квітня 2019 року відповідачем прийнято аналогічне рішення № 0022975650, яким до позивача за період з 23 травня 2017 року по 16 квітня 2019 року застосовані штрафні санкції 23707,29 грн та пеня 0,1% від суми недоїмки з ЄСВ в розмірі 5565,12  грн. (т. № 1 а.с. 16)

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з позовом до суду, посилаючись на зазначені вище обставини та зазначаючи, що ним виконані всі залежні від нього дії, а платежі до бюджету не надійшли виключно у зв`язку з непроведенням їх Банком.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що наявність недоїмки з ЄСВ підтверджується відомостями з інтегрованих карток платника, а тому відповідачем штрафні санкції та пеня нараховані правомірно. Стосовно невиконання судового рішення суд зазначив, що це питання повинно вирішуватись в порядку судового контролю за виконанням рішення суду відповідно до ст. 383 КАС України, а не шляхом подання нового позову. Щодо внесення змін до інтегрованої картки позивача суд першої інстанції вказав, що попередніми судовими рішеннями відповідач до вчинення таких дій не зобов`язувався, а тому в цій частині також у позові відмовив.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

1.          Стосовно визнання протиправним і скасуванні рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 22 квітня 2019 року № 0022975650, яким до позивача застосовані штрафні санкції та пеня.
Пунктом 1 частини 1  статті 4 Закону № 2464-VI    визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно пункту 1 частини 2  статті 6 Закону № 2464-VI  платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до ч. 10, 12  ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», днем сплати єдиного внеску вважається: 
1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 
3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Частиною 11  статті 9 Закону № 2464-VI  передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частина 3  статті 25 Закону № 2464-VI).
Згідно з частиною 10  статті 25 Закону № 2464-VI  на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Відповідно до пункту 2 частини 11  статті 25 Закону № 2464-VI  за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) сум єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
В силу частини 13  статті 25 Закону № 2464-VI  нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Водночас, відповідно до пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-III (далі - Закон №2346-III) переказ коштів (далі - переказ) - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатором переказу у розумінні пункту 1.15 цієї ж статті Закону вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу.
Згідно з пунктом 22.4  статті 22 Закону №2346-III  ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. При цьому банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.
Отже виконання платником податкового обов`язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання та його сплати пов`язане саме з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань.
Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов`язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (пункт 1.29  статті 1 Закону №2346-III). Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями  статті 32 зазначеного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.
Визначальним в даному випадку є те, з чиєї вини відбулося неповне внесення чи невнесення платежу до бюджету. У разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.
Враховуючи, що позивачем своєчасно, в межах встановлених законодавством термінів сплати зобов`язань з ЄСВ за лютий і березень 2015 року, направлені платіжні доручення на перерахування коштів до бюджету, які, в свою чергу, прийняті Банком, у даному випадку, невнесення платежу до бюджету відбулося з вини банку, у зв`язку з чим відсутні підстави для покладення на Товариство відповідальності за несплату бюджетного платежу й, як наслідок, для прийняття оскаржуваного рішення.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2019 року у справі № 826/7940/16.
В цій частині судом першої інстанції зазначені обставини виникнення недоїмки не враховані, що призвело до прийняття помилкового рішення.
2.          Стосовно визнання протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо невиконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі № 804/5140/17.
Відповідно до  ст. 14 КАС України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Згідно із вимогами  ст. 370 КАС України  судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно з положеннями  ст. 383 КАС України  особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому  статтею 249 цього Кодексу.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що процесуальним законом встановлений певний порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, і цей порядок передбачає звернення позивача (стягувача) до суду відповідно до статті 383 КАС України, а не з новим позовом фактично про зобов`язання виконати таке судове рішення.
Тобто, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного вище судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звернутись до суду в порядку  ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.
Отже, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позову щодо належного виконання окремого судового рішення в іншій справі.
3.          Стосовно зобов`язання відповідача відобразити в інтегрованій картці позивача сплачені суми єдиного соціального внеску відповідно до платіжних доручень від 13.02.2015 № 52 на суму 3000 грн; від 02.03.2015 № 59 на суму 4889 грн; від 16.03.2015 № 64 на суму 7245,53 грн, а також переплати зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до платіжних доручень від 01.03.2019 № 671, від 15.03.2019 № 685, від 02.04.2019 № 692, від 26.04.2019 № 1, від 04.06.2019 № 731 на загальну суму 9810,40 грн.
По-перше, як правильно в цій частині зазначив і суд першої інстанції, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі № 804/5140/17 такі позовні вимоги не вирішувались, відповідач не зобов`язувався внести відповідні платежі та їх суми до інтегрованої картки платника. 
По-друге, оскільки зазначені платежі фактично до бюджету не надходили, то у відповідача немає законних підстав для відображення в інтегрованій картці позивача як платника ЄСВ відомостей про сплату ним цих платежів, а відповідно і для відображення переплати з ЄСВ подальшому, у зв`язку з чим судом першої інстанції в цій частині в позові відмовлено правильно.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні  позову щодо визнання протиправним і скасування рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 22 квітня 2019 року № 0022975650 з прийняттям нової постанови про задоволення позову в цій частині, а в решті рішення суду необхідно залишити без змін.

У зв`язку з частковим задоволенням позову відповідно до ч. 1 , 3 ст. 139 КАС України суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору за подання позову та апеляційної скарги щодо скасованого судом рішення.

Отже, стягненню підлягають судові витрати в розмірі 4802,5 грн (1921+2881,5).

Оскільки за приписами ч. 1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, а справа згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України не відноситься до таких, які не можуть бути розглянуті за вказаними правилами, то постанова суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.
На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайт Інвест Сервіс» задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі № 160/5619/19 скасувати в частині відмови у визнанні протиправним і скасуванні рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 22 квітня 2019 року № 0022975650 і в цій частині позов задовольнити.
Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 22 квітня 2019 року № 0022975650, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайт Інвест Сервіс» застосовані штрафні санкції в розмірі 23707,29 грн та пеня в розмірі 5565,12 грн
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі № 160/5619/19 залишити без змін.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайт Інвест Сервіс» (код ЄДРПОУ 32975403) судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі  4802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні 50 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 39394856).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

  Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко