Справа № 360/1537/19                                                     Головуючий 1 інстанція- Унятицький Д.Є.
Провадження № 22-ц/824/2703/2020                               Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 

П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
30 березня 2020 року                                                                                                м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-
в с т а н о в и в:
 
У липні 2019 року ОСОБА_2  звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що 19 лютого 2019 року він перерахував зі свого рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в Барклайс Банк СК ПЛС (Лондон, Велика Британія), на рахунок відповідачки № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України» грошові кошти у розмірі 833,70 євро, що за курсом НБУ станом на дату подання позовної заяви еквівалентно 23810,47 грн. Посилався, що вказані кошти перераховані відповідачці без достатніх правових підстав, оскільки будь-які письмові чи усні домовленості про перерахування грошових коштів між ним відсутні, родинних, ділових чи інших зобов`язань між ними немає, відповідачка не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, тому вказані кошти не перераховувались їй як оплата за її послуги чи товар. Повернути перераховані кошти відповідачка відмовилася. Посилаючись на безпідставне набуття відповідачкою грошових коштів за його рахунок, просив стягнути із відповідачки на його користь 833,70 євро, що за курсом НБУ на дату подання позовної заяви еквівалентно 23810,47 грн.
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 818,70 євро, що за курсом НБУ становить 22891,58 грн., та судові витрати у розмірі 9547,52 грн.
Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скарга мотивована неврахуванням судом того факту, що спірні кошти вона отримала підставно, бо в цей період співмешкала із позивачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вони мали намір утворити виїхати за кордон, де змогли б зареєструвати шлюб, а кошти були перераховані позивачем для забезпечення їх проживання і витрачені нею на побутові потреби та ведення домашнього господарства. Окрім того, рішення невірне в частині 
                                                                                    -  2  -
стягнення витрат на юридичну допомогу, які є явно завищеними та невідповідними справі.
Позивач в особі його представника адвоката Решетова В.В. подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне та обгрунтоване рішення і правомірно  задоволив позовні вимоги, а доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.
Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позовустановить 22891,58 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
            Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи кошти із ОСОБА_1 , суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідачка без достатніх правових підстав отримала від позивача кошти, а відтак дані кошти підлягають стягненню на користь позивача з метою захисту його прав.
Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2 ст.1212 ЦК України).
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.3 ст.1212 ЦК України).
Отже, за змістом даної норми під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не грунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. 
Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами або
                                                                        -  3  - 
правочином.
Судом першої інстанції встановлено, що 19 лютого 2019 року відповідач перерахував зі свого рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в Барклайс Банк СК ПЛС (Лондон, Велика Британія), на рахунок відповідачки № НОМЕР_2 (978), відкритий в АТ «Державний ощадний банк України», грошові кошти у розмірі 833,70 євро, які 20 лютого 2019 року зараховані на рахунок № НОМЕР_2 (978), відкритий на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 у філії - Головному управлінні по м.Києву та Київській області.
Також судом встановлено, що вказані кошти отримані відповідачкою без достатніх правових підстав, оскільки між сторонами відсутні договірні чи інші правовідносини, які б слугували передбаченою законом підставою для набуття відповідачкою прав на грошові кошти.
За таких обставин суд обгрунтовано визначив правову природу отриманих ОСОБА_1 коштів як безпідставно набутих і стягнув їх із останньої на користь позивача.
Доводи апеляційної скарги про підставність отримання відповідачкою спірних грошових коштів, оскільки в цей період сторони співмешкали, проживаючи однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а кошти були перераховані позивачем для забезпечення їх проживання і витрачені нею на забезпечення їх побутових потреб, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.
Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів творчої діяльності, завдання шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо із актів цивільного законодавства (ч.3 ст.11 ЦК України), а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (ч.5 ст.11 ЦК України).
Відповідачка посилається на наявність сімейних стосунків між нею і позивачем, які на її  думку свідчать про виникнення між сторонами спільних прав і обов`язків.
Такі доводи суперечать акту цивільного законодавства, яким є Сімейний кодекс України, згідно ст.21 якого взаємні права і обов`язки подружжя виникають лише між подружжям, яке перебуває у зареєстрованому шлюбі, а проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відхиляючи даний довід колегія суддів в тому числі враховує, що відповідачка всупереч положенням ч.3 ст.12 ЦПК ст.81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надала ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст.77-80 ЦПК України, які б підтверджували факт проживання її та позивача однією сім`єю без реєстрації шлюбу на момент перерахування коштів, зокрема рішення суду про встановлення такого юридичного факту.
Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованості стягнення судових витрат у розмірі 8394,92 грн. безпідставні. Вказані судові витрати включають витрати позивача на судовий збір, зокрема за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову, які задоволені судом. Окрім того, дані витрати включають вартість проставляння апостилю на доданих до позову документах, та вартість дебетової виписки банку про рух коштів. Усі витрати детально та повно описані у позовній заяві та підтверджуються доданими документами. Відхиляючи даний довід колегія суддів враховує, що відповідачка всупереч приписам процесуального закону, який покладає обов`язок доведення неспівмірності витрат на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення, не надала суду доказів щодо
                                                                        -  4  -
невідповідності даних витрат матеріалам справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно  дослідив  і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу  спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим. 
Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.
Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                                
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді: