Справа № 161/17608/19  Провадження №33/802/111/20 	Головуючий у 1 інстанції:Кирилюк В. Ф. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України 	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Також із ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 384 грн. 20 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13 жовтня 2019 року об 03 год. 05 хв. в м.Луцьку на пр.Волі керував автомобілем марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Зазначає, що висновок суду про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується на неповно перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд не надав належної оцінки. Вказує про те, що працівниками поліції було порушено вимоги законодавства щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбачені у ст.266 КпАП України. Зокрема, на місці зупинки транспортного засобу йому не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, хоча він на цьому наполягав. Працівниками поліції було відмовлено пройти такий огляд на місці з посиланням на те, що у них відсутній спеціальний технічний засіб. Вважає, що таке порушення з боку працівників поліції є цілком законною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 який скаргу підтримав із наведених у ній підстав приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
За положеннями статтей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і відповідає вимогам ст.280 КпАП України.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №384111 від 13.10.2019 року, який без будь-яких зауважень підписаний ОСОБА_1 . При цьому, в графі: "Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення", ОСОБА_1 особисто вказав: "З протоколом згідний";
- висновком та актом щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.10.2019 року, з яких вбачається, що 13.10.2019 року у КП "Волинський обласний наркологічний диспансер" проводився огляд ОСОБА_1 , і за його результатами останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Висновок підписаний ОСОБА_1 .
Крім того, його вина доводиться і поясненнями працівника поліції ОСОБА_2 , який допитувався судом першої інстанції в якості свідка, так який окрім іншого, пояснював, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 на пропозицію пройти огляд на факт вживання алкогольних напоїв за допомогою спеціального технічного засобу відмовився. Водночас, він добровільного погодився пройти такий огляд в медичній установі. З висновками огляду в медичній установі він повністю погодився та підписав медичний висновок і протокол про адміністративне правопорушення.
Дані цим свідком пояснення повністю узгоджуються з матеріалами справи, і підстав сумніватись у їй правдивості у суду немає.
Водночас, суд вірно відхилив пояснення свідка ОСОБА_3 , оскільки вони дійсно не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а на думку апеляційного суду надані з метою уникнення останнім адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме - в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення повністю відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України. 
Твердження ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбаченого ст.266 КпАП України, а саме те, що останні не пропонували йому на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу, на увагу суду не заслуговує, оскільки будь-яких доказів з нього приводу стороною захисту надано не було, тобто воно свого логічного підтвердження в ході апеляційного розгляду справи не знайшло. При цьому, таке твердження повністю спростовується свідком ОСОБА_2 , пояснення якого узгоджуються з іншими матеріалами даної справи.
Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_1 при проведенні огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичній установі будь-яких зауважень не висловлював, погодився з висновками цього огляду підписавши його, а також підписав складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.
Такими чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі і наведені ним в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки вони перевірялись місцевим судом, який дав їм правильну юридичну оцінку, а на думку апеляційного суду зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України.
А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності та постановив законне судове рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить скаржник в своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді, - без змін відповідно до ст.294 КпАП України.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2019 року в даній справі щодо нього, - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                         В.В. Гапончук