ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/7942/19                                                                          Суддя 1-ї інстанції: Бобко Т.В.
Провадження № 33/818/220/20
Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
10.03.2020 року                                                                м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду м. Харкова від 26.12.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Харківського районного суду м. Харкова від 26.12.2019 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Судом першої інстанції було встановлено, що  ОСОБА_1 20 жовтня 2019 року о 05 годині 15 хвилин на польовій дорозі с.Глибоке - с.Красне Харківського району Харківської області керував автомобілем Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
В апеляційній скарзі вказує, що дійсно рухався на автомобілі "Volkswagen Transporter" реєстраційний номер НОМЕР_1 по польовій дорозі с. Глибоке - с. Красне Харківського району Харківської області та його зупинили співробітники прикордонної служби, які викликали працівників Національної поліції, у зв`язку з тим, що він не мав при собі документів на право керування транспортним засобом. Доки він чекав на приїзд працівників поліції, зателефонував власнику транспортного засобу, щоб він приїхав і забрав його, сильно хвилювався, нервував, а тому вжив алкогольний напій, який в нього був із собою. Подальший рух на транспортному засобі він не збирався здійснювати, оскільки вже вжив алкогольний напій та чекав власника транспортного засобу. Після того, як на місце прибули працівники поліції, вони запропонували йому пройти тест на алкогольне сп`яніння із застосуванням приладу газоаналізатора Drager, на що ОСОБА_1 відмовився, оскільки на той момент вже вжив алкогольні напої і подальший рух на транспортному засобі "Volkswagen Transporter" державний номер НОМЕР_1 здійснювати не збирався.
Зазначає, що в судовому засіданні, за його клопотаннями, не були допитані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 , керуючись поясненнями яких, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про наявність складу адміністративного правопорушення в його діях та працівники Національної поліції, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. 
Розглянувши матеріали справи апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення вимог апелянта.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог вказаних вище норм.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не прибув, про час та місце розгляду був належним чином повідомлений, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило у зв`язку з чим, вважаю за можливе розглядати справу за його відсутності.
Апеляційний суд приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційних вимог відкидає доводи, що ОСОБА_1 вжив алкогольні напої вже після зупинки транспортного засобу, оскільки, як вірно вказав суд першої інстанції, ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях вказав, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який вжив не навмисно. Крім того, відповідно до пояснень ОСОБА_4 зазначено, що 20.10.2019 року він перебував у добовому наряді з охорони державного кордону України та на околиці с. Красне приблизно о 05.15 ним було помічено невідомий транспортний засіб, прийнято рішення вжити дії щодо його затримання з метою перевірки документів. Шляхом переслідування було зупинено автомобіль марки Фольксваген-транспортер, державний номерний знак НОМЕР_2 червоного кольору в якому перебувало четверо осіб, троє дітей віком 16 років та 10 років. Машиною керував невстановлений чоловік з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Документів уповноважуючи особу при собі ніхто не мав, а також на мали дозвільних документів на право керування транспортним засобом. Водій наполягав на хабарі, після чого було викликано працівників поліції.
Вина ОСОБА_1 підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Доводи, що судом першої інстанції не були допитані вище вказані свідки, не спростовує правильність викладених обставин в протоколі серії ДПР1 №390509 від 20.10.2019 року, та в письмових поясненнях, зміст яких не було спростовано доводами апеляційної скарги.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу алкогольних, наркотичних чи інших речовин.
Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав повну та об`єктивну оцінку, та прийняв законе і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 26.12.2019 року відносно ОСОБА_1 без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Постанова набрала законної сили 10.03.2020 року.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик