КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                               
Справа № 755/4854/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7887/2002
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
19 червня 2020 року                                                                                               м. Київ
     колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ
   Київського апеляційного суду в складі:
                                                                                                                 
                                           головуючого     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,                                                                                                                                                                             
 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Галагана В.І.,-    
встановила:
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року скаргу  ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто з підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 ЦПК України. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що при її винесенні судом порушені норми процесуального права.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що   ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження направлення учасникам справи копії скарги та доданих матеріалів.
Проте погодитися з такими висновками суду не можна.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою про зобов`язання державного виконавця Дніпровського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві вчинити певні дії.
Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги 
Згідно ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:
1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;
2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;
3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);
4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;
5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;
6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.
Отже, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, які встановлені ст.175 ЦПК України.
Застосування судом першої інстанції положень ст. 183 ЦПК України є помилковим та безпідставним, оскільки норми даної статті передбачають вимоги до форми та змісту заяви з процесуальних питань, а не вимоги до форми та змісту скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця.
Таким чином, повернення скарги з підстав ненадання доказів на підтвердження направлення учасникам справи копії скарги та доданих матеріалів, не ґрунтується на вимогах закону.
Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1)    неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2)    недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3)    порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 30 березня 2020 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-        
постановила:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року скасувати.
Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 19 червня 2020 року.

 
 
Головуючий                                                                                         Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                   О.Ф. Лапчевська

 
 
                                                                                                              С.Г. Музичко