Постанова
Іменем України
 
18 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 569/1805/19
 
провадження № 61-15606св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),               Шиповича В. В., 
 
учасники справи:
заявник - акціонерне товариство «ВТБ Банк»,
представник заявника - Безега Христина Василівна,
суб`єкт оскарження - державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Коженов Сергій Сергійович,
заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_1 ,
представник заінтересованої особи (боржника)- ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Рівненського апеляційного суду від 11 липня          2019 рокуу складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В., Боймиструка С. В.,

 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2019 року акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - АТ «ВТБ Банк») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Коженова С. С., заінтересована особа (боржник) -  ОСОБА_1 .
 
Скарга мотивована тим, що на виконанні у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області (далі - Рівненський МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області) перебував виконавчий лист № 2-6068/2009, виданий          02 лютого 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області,            про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь акціонерного товариства «БМ Банк» (далі -             АТ «БМ Банк») заборгованості за кредитним договором у розмірі         32 232,30 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 258 180,72 грн, судового збору у розмірі 1 700,00 грн і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250,00 грн.
Постановою держаного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області від 20 грудня 2018 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з його повним виконанням.
На виконання виконавчого листа № 2-6068/2009 від боржників надійшли грошові кошти у загальному розмірі 260 130,72 грн.
Вказував, що сплата боржниками коштів у розмірі 260 130,72 грн не може вважатися повним і належним виконанням рішення суду, а постанова              про закінчення виконавчого провадження є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки перерахування стягувачеві суми у національній валюті чи іншій валюті, ніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Так, стягувачеві повинна бути перерахована сума в іноземній валюті, вказана у резолютивній частині судового рішення, а не її еквівалент у гривні.
13 вересня 2018 року між АТ «БМ Банк» і АТ «ВТБ Банк» було укладено договір № 13092018 про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами, відповідно до якого АТ «БМ Банк» відступив на користь АТ «ВТБ Банк» право вимоги за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 10/16/160408, який укладений між ПАТ «БМ Банк» і        ОСОБА_3 .
На підставі вказаного АТ «ВТБ Банк» просило суд зупинити провадження щодо розгляду скарги до моменту набрання законної сили рішення суду у справі за заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі  № 2-6068/09; визнати неправомірними дії державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області Коженова С. С. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-6068/2009, виданим 02 лютого 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду; скасувати постанову державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області Коженова С. С. про закінчення виконавчого провадження від 20 грудня 2018 року за виконавчим листом № 2-6068/2009, виданим 02 лютого 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь  АТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 32 232,30 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 258 180,72 грн, судового збору у розмірі 1 700,00 грн і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250,00 грн у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
 
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 квітня           2019 року у складі судді Смолій Л. Д. у задоволенні скарги АТ «ВТБ Банк» відмовлено.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Разом з тим, у виконавчому провадженні, що перебувало на виконанні у Рівненському МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області, стягувачем є АТ «БМ Банк» і жодна інша особа не зверталась із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.  Отже, АТ «ВТБ Банк» на момент закінчення виконавчого провадження не було стороною цього виконавчого провадження, а тому не набуло статусу сторони виконавчого провадження і у нього не виникло право на звернення до суду зі скаргою у порядку статті 447 ЦПК України.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 11 липня 2019 року апеляційну скаргу АТ «ВТБ Банк» задоволено.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 квітня         2019 року скасовано.
Скаргу АТ «ВТБ Банк» на дії державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області задоволено частково.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області Коженова С. С. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 55190995 щодо виконавчого листа № 2-6068/2009, виданого 02 лютого 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.
Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 55190995 від 20 грудня 2018 року щодо виконавчого листа № 2-6068/2009, виданого 02 лютого 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області,            про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь АТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 32 232,30 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 258 180,72 грн, судового збору у розмірі 1 700,00 грн і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250,00 грн,у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Таким чином, перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена урезолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення, що свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення скарги АТ «ВТБ Банк».
При цьому, незважаючи на те, що формально АТ «ВТБ Банк» не є       стороною виконавчого провадження, однак останнє на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами від 13 вересня 2018 року № 13092018 набуло права стягувача, зокрема щодо стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ,                         ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь АТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 32 232,30 дол. США, тому має право на оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді касаційного цивільного суду              від 24 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2020 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд апеляційної інстанції не врахував, що відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Оскільки АТ «ВТБ Банк» не набуло статусу сторони виконавчого провадження, у нього не виникло право на звернення до суду зі скаргою у порядку статті 447 ЦПК України, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги банку. При цьому судом апеляційної інстанції безпідставно скасовано ухвалу місцевого суду, яка відповідає закону.
 
Відзив на касаційну скаргу учасниками справи не подано
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
На примусовому виконанні у Рівненському МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області перебував виконавчий лист № 2-6068/2009, виданий 02 лютого        2010 року Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь АТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором у          розмірі 32 232,30 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 258 180,72 грн, судового збору у розмірі 1 700,00 грн і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250,00 грн.
 
Постановою держаного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області від 20 грудня 2018 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з його повним виконанням.
 
На виконання виконавчого листа № 2-6068/2009 від боржників надійшли грошові кошти у загальному розмірі 260 130,72 грн.
 
13 вересня 2018 року між АТ «БМ Банк» і АТ «ВТБ Банк» був укладений договір № 13092018 про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами, відповідно до якого АТ «БМ Банк» відступив на користь АТ «ВТБ Банк» право вимоги за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 10/16/160408, що укладений між ПАТ «БМ Банк» та          ОСОБА_3 
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року         № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
Положенням частини другої статті 389 ЦПК Українивстановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.
 
Так, згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. 
 
Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. 
 
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
 
З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
 
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».
 
Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. 
 
У частині першій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
 
Судом установлено, що на примусовому виконанні у Рівненському МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області перебував виконавчий лист № 2-6068/2009, виданий 02 лютого 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області, про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ,          ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь АТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 32 232,30 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 258 180,72 грн, судового збору у розмірі 1 700,00 грн і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250,00 грн.
 
13 вересня 2018 року між АТ «БМ Банк» і АТ «ВТБ Банк» був укладений договір № 13092018 про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами, відповідно до якого АТ «БМ Банк» відступив на користь АТ «ВТБ Банк» право вимоги за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 10/16/160408, що укладений між ПАТ «БМ Банк» та          ОСОБА_3 
 
У листопаді 2018 року АТ «ВТБ Банк» звернулась до суду з заявою про заміну сторони в указаному виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа № 2-6068/09, виданого 02 лютого 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області.
 
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня       2019 року, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 30 травня 2019 року, у задоволенні заяви АТ «ВТБ Банк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні відмовлено.
 
Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 2-6068/09, провадження № 61-7365св19, касаційну скаргу АТ «ВТБ Банк» залишено        без задоволення. Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області  від 04 березня 2019 року і постанову Рівненського апеляційного суду            від 30 травня 2019 року залишено без змін.
 
Постанова Верховного Суду мотивована тим, що провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-6068/09 закінчено, зобов`язання боржника відсутнє, оскільки виконано у повному обсязі, тому підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні немає.
 
З урахуванням вказаного, встановивши, що АТ «ВТБ Банк» не набуло статусу сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги банку, оскільки відповідно до статті 447 ЦПК України АТ «ВТБ Банк» не має права на подання цієї скарги. 
Крім того, як зазначено вище, судом було відмовлено у задоволенні заяви АТ «ВТБ Банк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні.
 
Апеляційний суд у зв`язку з наведеним дійшов помилкового висновку, що            АТ «ВТБ Банк» набуло прав стягувача, оскільки цей висновок суду суперечить встановленим судом обставинам справи та вимогам                     статті 447 ЦПК України.
 
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає                    в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке                відповідає закону.
 
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, постанова апеляційного суду згідно зі статтею 413 ЦПК України підлягає скасуванню, а ухвала суду першої інстанції - залишенню в силі.
 
Щодо судових витрат 
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Таким чином, з АТ «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у розмірі 384,20 грн.
 
Керуючись статтями 402, 409, 413, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  задовольнити.
 
Постанову Рівненського апеляційного суду від 11 липня 2019 року скасувати.
 
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 квітня           2019 року залишити в силі.
 
Стягнути з акціонерного товариства «ВТБ Банк» на користь  ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у розмірі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович