ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4978/19          Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
          Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
Іменем України

17 березня 2020 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача          Сорочка Є.О.,
суддів           Єгорової Н.М., 
          Федотова І.В.,
за участю секретаря с/з           Грисюк Г.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління з питань виконання   покарань та пробації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України   про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України щодо повернення матеріалів та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, що в сумі складає 352 400 грн.;
- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, Міністерство юстиції України призначити, нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, що в сумі складає 352 400 грн.;
- стягнути з Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в сумі 352 400 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо неприйняття рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до вимог пункту 3 Розділу ІV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за №163/2829 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду;
- визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги    ОСОБА_1 на доопрацювання. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Міністерство юстиції України в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивач не має права на отримання спірної допомоги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 20.02.1999, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач у період з 13.12.2002 по 05.03.2018 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України (надалі - ДКВС України), на день звільнення перебував на посаді заступника начальника державної установи "Кагарлицька виправна колонія (№115)" з виробництва.
Позивач був звільнений зі служби з органів ДКВС України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01.03.2018 №888/К, що підтверджується відомостями зазначеними в трудовій книжці позивача.
Після звільнення позивач був направлений на медико - соціальну експертну комісію Київської області. Відповідно до свідоцтва про хворобу №242/ЗВ військово-лікарською комісією встановлено, що на час звільнення 05.03.2018    ОСОБА_1 мав низку захворювань, які ТАК, пов`язані з проходженням служби.
Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №1026689 від 04.06.2018 за результатами первинного огляду ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності до 04.06.2019 внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням військової служби.
Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0026652 від 04.06.2018 ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 становить 70%.
Постановою ВЛК ДУ "ТМО МВС України в Київській області" від 12.04.2019 №17 відмінено постанову ВЛК ДУ "ТМО МВС України в Київській області" у свідоцтві про хворобу №242/ЗВ від 02.04.2018 та встановлено, що захворювання позивача ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції.
Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №1026965 від 20.05.2019 за результатами повторного огляду ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 01.07.2019 до 04.06.2022 внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в поліції.
Позивач 30.05.2019 звернувся до начальника Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби.
Державна установа «Кагарлицька виправна колонія (№115)» 30.05.2019 провела службове розслідування за фактом встановлення другої групи інвалідності колишньому працівнику державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№115)" капітану внутрішньої служби ОСОБА_1 за результатами якого складено висновок, в якому встановлено, що подані позивачем документи є правдивими та вирішено подати матеріали на розгляд до Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції для прийняття рішення.
У подальшому, на підставі поданих позивачем документів, Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України звернулось до Міністерства юстиції України щодо виділення асигнувань для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності.
Листом від 18.07.2019 №27049/7947-32-19/16.3.2, Міністерством юстиції України матеріали щодо виділення асигнувань для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги повернуто на доопрацювання, у зв`язку з тим, що з дати його звільнення зі служби до дати проходження МСЕК минуло більше як шість місяців.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, в порушення вищезазначених норм чинного законодавства,   не прийняло жодного рішення (наказу) про призначення допомоги, або відмови у її призначенні із зазначенням підстав такої відмови, чим порушено права позивача.
Також суд вказав, що роль Міністерства юстиції України в даному випадку є проведення розподілу коштів, а тому повернення документів на доопрацювання є безпідставним, оскільки міністерство, відповідно до Порядку №4, не наділено правом оцінки і аналізу поданих документів щодо призначеної одноразової грошової допомоги.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги не стосуються рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, то колегія суддів рішення суду у цій частині не переглядає.
Частиною 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» від 23.06.2005 № 2713-IV (далі - Закон № 2713-IV) встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ).
Так, частиною першою статті 97 Закону №580-VІІІ передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: <…> визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті <…>.
Частиною другою статті 97 Закону №580-VІІІ визначено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону №580-VІІІ, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок №4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (ОГД) і разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.
Згідно з пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського. У разі коли такий орган ліквідовано, заява подається до органу за місцем зберігання особової справи.
У пунктах 4, 5 розділу ІІІ Порядку № 4 визначений перелік документів, які подаються разом із заявою поліцейським.
При прийманні матеріалів особа, що приймає документи зобов`язана перевірити оформлення заяви та поданих до неї документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та іншим документам, що засвідчують особу (пункт 7 розділу ІІІ Порядку № 4).
Згідно пункту 1, підпункту 1 пункту 2, пункту 3 розділу IV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).
Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.
Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє по центральному органу управління поліції, керівникам міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій;
Рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що за результатами розгляду поданих працівником кримінально-виконавчої служби документів про призначення ОГД на підставі відповідного висновку, керівником органу кримінально-виконавчої служби приймається рішення про призначення ОГД або, у разі відмови у призначенні ОГД, складається письмове повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.
Матеріали справи містять лист Міністерства юстиції України, яким за результатами розгляду питання виділення асигнувань для виплати ОГД позивачу, матеріали останнього були повернуті до Центрального міжрегіонального управління з питань виконання  покарань та пробації Міністерства юстиції України на доопрацювання у зв`язку із відсутністю підстав для призначення допомоги. Також, матеріали справи містять лист, яким  Центральне міжрегіональне управління з питань виконання  покарань та пробації Міністерства юстиції України повернуло начальнику Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» Табачкову В.В. документи позивача для усунення недоліків, вказаних у згаданому листі Міністерства юстиції України.
Колегія суддів наголошує, що Порядком № 4 не передбачено окремої перевірки Міністерством юстиції України підстав для призначення допомоги в порядку вирішення питання виділення фінансування на її виплату. Також порядок Порядок № 4 не передбачає можливості повернення поданих заявником для призначення ОГД документів на доопрацювання чи на усунення недоліків.
Доводи про наявність у Міністерства юстиції України дискреційних повноважень щодо повернення на доопрацювання поданих позивачем документів, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач не вправі діяти на власний розсуд при вирішенні питання повернення чи не повернення цих документів, позаяк норми чинного законодавства взагалі не передбачають таких повноважень Міністерства юстиції України.
У свою чергу, матеріали справи не містять, а відповідачами не було подано до суду ні висновку, складеного за результатами розгляду документів позивача про призначення ОГД, ні доказів відмови у затвердженні такого висновку, ні рішення про призначення (відмову у призначенні такої допомоги, ні письмового повідомлення позивача про відмову у призначенні допомоги із зазначенням причин такої відмови.
Таким чином, відповідачами порушено встановлений Порядком № 4 порядок розгляду питання призначення ОГД, а тому колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про неправомірність бездіяльності Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо неприйняття рішення та дій Міністерства юстиції України щодо повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги  позивачу на доопрацювання.
Враховуючи, що питання призначення позивачу спірної допомоги у встановленому порядку відповідачами вирішено не було, то колегія суддів підтримує обраний судом першої інстанції спосіб захисту прав позивача шляхом зобов`язання Центрального міжрегіонального  управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву позивача про призначення виплати одноразової грошової допомоги та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на відсутність у позивача права на отримання спірної допомоги колегія суддів відхиляє, оскільки у встановленому законом порядку це питання відповідачем вирішено не було, а отже суд наразі не вправі надавати цим обставинам оцінку.
Аналогічну позицію у подібних правовідносинах неодноразово висловлювалася Верховним Судом у постановах від 04 березня 2020 року по справі №806/1487/16-а, від 28 лютого 2020 року по справі №820/6689/17 та ін. 
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення в частині задоволених позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          Н.М. Єгорова

Суддя          І.В. Федотов