П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/4554/19	

                                                                                Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
                                                                                рішення суду 1 інстанції прийнято у м. Миколаїв
                                                                                 31 січня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                                       Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни про визнання протиправною бездіяльність міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни щодо повідомлення яку кваліфікацію здобувають випускники освітнього рівня «Бакалавр», освітнього рівня «Магістр», за спеціальністю «Математика» та яку кваліфікацію здобували випускники 2017 року освітнього рівня «Спеціаліст» за спеціальністю «Математика»; зобов`язання міністра освіти і науки України ОСОБА_4 повідомити ОСОБА_1 яку кваліфікацію здобувають випускники освітнього рівня «Бакалавр», освітнього рівня «Магістр» за спеціальністю «Математика» та яку кваліфікацію здобували випускники 2017 року освітнього рівня «Спеціаліст» за спеціальністю «Математика».
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що відповідач не надала інформацію на його звернення, що є порушенням норм Закону України від 02.10.1996 № 2657-ХІІ «Про інформацію» (надалі - Закон № 2657).
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні щодо виконання відповідачем обов`язку по розгляду звернення апелянта з підстави неповноти поданих заявником відомостей не відповідає обставинам справи.
У своїх доводах апелянт зазначає про необхідність отримання запитуваної у відповідача інформації для отримання дубліката диплому саме того рівня, випускникам якого присвоюють кваліфікацію вчителя математики.
16.03.2020 року за вхід. № 5185/20 Міністерством освіти і науки України надано відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 мотивуючи тим, що Міністерство у строки та у спосіб передбачений ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян», листом від 10.12.2019 року №3/2292-19 надало відповідь на звернення позивача, яке надійшло на Урядову гарячу лінію від 10.11.2019 року №ІЛ-9883404.
Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 10.11.2019 ОСОБА_1 через Урядову «гарячу лінію» звернувся до Міністра освіти і науки Новосад Ганни Ігорівни з проханням повідомити йому: яку кваліфікацію здобувають випускники освітнього рівня «Бакалавр» за спеціальністю «Математика»; яку кваліфікацію здобувають випускники освітнього рівня «Магістр» за спеціальністю «Математика»; яку кваліфікацію здобували випускники 2017 року освітнього рівня «Спеціаліст» за спеціальністю Математика». В обгрунтування звернення ОСОБА_6 вказав, що йому необхідно встановити кваліфікації якого освітнього рівня відповідає його кваліфікація.
Також, у вказаному зверненні заявник вказав, що звертається за запитуваною інформацією саме до Міністра, бо заступники міністра і директори департаментів відповідали не по суті запитань ОСОБА_6 (ар. с. 6).
Вказане звернення було зареєстровано за номером ІЛ-9883404 та 10.11.2019 надіслано до Міністерства.
Листом № 3/2292-19 від 10.12.2019 року, за підписом генерального директора Директорату вищої освіти і освіти дорослих Ільченко А. повідомлено про розгляд звернення та надано відповідь по суті його розгляду (а.с.21).
Оскільки у Листі не було зазначено дату на номер звернення позивача, адресованим ОСОБА_6 , листом від 14.01.2020 № 3/107-20 Міністерство зробило відповідні уточнення (ар. с. 22).
У позові ОСОБА_6 зазначив, що Міністр не повідомила йому, яку кваліфікацію здобувають випускники 2017 року освітнього рівня «спеціаліст» за спеціальністю «Математика», та порушила право позивача на отримання правової інформації щодо випускників освітніх рівнів «Бакалавр», «Спеціаліст» і «Магістр».
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Міністерство виконало обов`язок, встановлений статтею 15 Закону № 393. Позивачу вказано на неповноту відомостей, повідомлених у зверненні, що перешкоджало наданню вичерпної інформації, а також рекомендовано звернутися до відповідного закладу вищої освіти. Оскільки з уточненнями ОСОБА_6 до відповідача не звертався, тобто дійсного наміру на її отримання не виразив. Крім того, позивачем не зазначено реалізації якого права (законного інтересу) має сприяти отримання вказаної у зверненні інформації, чим передбачено встановлення саме позивачем співвідношення між кваліфікацією «учителі математики» та кваліфікацією освітніх рівнів «бакалавр», «магістр», «спеціаліст».
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи : наступного.
Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання поширення, охорони, захисту інформації, регулюються Законом України «Про інформацію) № 2657 (надалі - Закон № 2657).
Відповідно до статті 5 Закону № 2657 кожен має право на інформацію, ще передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання ті захисту інформації, необхідної для реалізації своїх права, свобод і законних інтересів.
Статтею 17 Закону № 2657встановлено, що правова інформація - будь-які відомості про право, його систему, джерела, реалізацію, юридичні факти, правовідносини правопорядок, правопорушення і боротьбу з ними та їх профілактику тощо.
Судова колегія, з урахуванням вказаного, погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно не відповідності ознакам правової інформації, що спростовує відповідні доводи позовної заяви, відомостей, про які зазначено у зверненні ОСОБА_1 .
Законом № 2657 не визначені строки розгляду звернень з приводу надання такої формації та порядок розгляду таких звернень.
У відзиві представник Міністерства зазначив, що звернення ОСОБА_6 було розглянуто відповідно до норм Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян»(надалі - Закон № 393).
Статтею 40 Конституції України передбачено право кожного направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Законом передбачено, що звернення може бути усним чи письмовим, подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).
Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.
Статтею 1 Закону № 393встановлено, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності, (стаття 3 Закону № 393).
Відповідно до частин 1, 3 ст.7 Закону України "Про звернення громадян", звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
У відповідності до приписів ст. 14 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.
Згідно ч.1 ст.15 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідно до ч.3 ст.15 Закону України "Про звернення громадян", відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Відповідно до ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, відповідачем було розглянуто звернення ОСОБА_2 № ІЛ-9883404 від 10.12.2019 року та надано відповідь у встановлений Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР строк.
При цьому, на думку апелянта відповідачем не виконано обов`язку щодо розгляду його звернення, оскільки з відповіді вбачається неповнота відомостей повідомлених ОСОБА_6 та цією відпискою не надано саме запитуваної інформації.
Тобто, фактично ОСОБА_6 не згоден із відповіддю, наданою по суті розгляду його звернення
При цьому, не спростовується жодним письмовим доказом саме факт розгляду відповідачем звернення ОСОБА_7 та надання відповіді за результатами його розгляду.
Отже, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції було правомірно зроблено висновок про дотримання відповідачем норм чинного законодавства при розгляді звернення апелянта та надано відповідь по суті його розгляду у строки, визначені Законом України №393/96ВР, оскільки наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать, що звернення ОСОБА_6 від 10.12.2019 року № ІЛ-9883404 зареєстровано належним чином, прийнято до розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян»,своєчасно розглянуто та надано письмову відповідь заявнику на його звернення.
Вказані обставини свідчать про вчинення певних дій з боку відповідача та, відповідно про відсутність бездіяльності з боку останнього при розгляді заяви, у зв`язку із чим судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання бездіяльності відповідача при розгляді звернення позивача протиправною.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Міністра освіти і науки України ОСОБА_4 повідомити яку кваліфікацію здобувають випускники освітнього рівня «Бакалавр», освітнього рівня «Магістр» за спеціальністю «Математика» та яку кваліфікацію здобували випускники 2017 року освітнього рівня «Спеціаліст» за спеціальністю «Математика» суд зазначає, що апелянтом не наведено обґрунтувань яке його порушене право можливо відновити, у разі надання такої інформації.
При цьому, судова колегія звертає увагу, що у відповіді на звернення ОСОБА_1 № ІЛ-9883404 від 10.12.2019 року, відповідачем було повідомлено про недостатність наданої заявником інформації для отримання запитуваної інформації, а саме: не зазначено про випускників якого закладу вищої освіти йде мова, для отримання вичерпної інформації про кваліфікацію, яку здобувають випускники освітнього рівня бакалавра, магістра, освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста за спеціальністю «Математика», а також рекомендовано звернутись за запитуваною інформацію безпосереднього до відповідного закладу вищої освіти.
Вказане, на думку судової колегії свідчить про надання відповідачем роз`яснень на звернення ОСОБА_1 , та виконання встановленого ст. 15 Закону № 393 обов`язку.
Проте, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 з відповідними уточненнями до відповідача не звертався, так само у матеріалах справи відсутні відомості про звернення ОСОБА_6 до відповідного закладу освіти із запитом на отримання відповідної інформації,
що в свою чергу може свідчити про відсутність дійсного наміру отримати необхідно, за його твердженням інформацію.
Нормою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі наведеного, судова колегія дійшла висновку про доведеність відповідачем виконання, передбаченого нормами чинного законодавства обов`язку щодо розгляду звернення, яке надійшло від ОСОБА_1 . За результатами чого апелянтом отримано відповідь від Міністерства освіти і науки по суті розглянуто звернення.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Керуючись ст. ст. 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.