КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 33/824/641/2020                                                                                       Суддя  у І-й інст.: Гавенко О.Л.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП                                                                                     Доповідач: Ковальська В.В.      

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
         15 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних                             справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
 В С Т А Н О В И Л А:
 
         Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені правопорушення,  передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень, на користь держави.
Згідно з постановою судді 25.11.2019 року близько 00 год. 05 хв.      ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім'ївідносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме хапав потерпілу за руки та викручував пальці, чим вчинив фізичне насильство в сім'ї.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на не підтвердження його винуватості у вчиненні домашнього насильства, просить скасувати постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
На підтвердження своїх вимог, апелянт стверджує, що суд неповністю з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказом та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, а тому оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою.
В апеляції вказується, що в довідці №11156 від 25.11.2019 року не зазначено обставини, за яких ОСОБА_2 були отримані тілесні ушкодження, в довідці не зазначена посада та прізвище медичного працівника, який склав цю довідку та довідка не скріплена печаткою відповідної медичної установи.
В наданій суду ОСОБА_2 копії висновку спеціаліста № 62 від 02.12.2019 р. зазначено, що при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_2 були виявлені такі тілесні ушкодження: синець на лівій сідниці, синець на голові, синець на правому плечі.
При цьому у підсумковій частині Висновку відсутні посилання на тілесні ушкодження, зазначені у вищеописаній довідці № 11156 від 25.11.2019 р. 
Описані у Висновку тілесні ушкодження не могли утворитись за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії  ГР 200939.
Наявний в матеріалах справи висновок, на думку апелянта, не може вважатись доказом в розумінні ст. 251 КУпАП. Спеціаліст, що його склав, не був попереджений про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивою висновку експерта.
Окрім того, апелянт зауважує, що після сварки 25.11.2019 р. ОСОБА_2 відмовилась від проходження судово-медичної експертизи, незважаючи на те, що у своїх письмових поясненнях, що містяться в матеріалах справи, наполягала на її проведенні.
Судом першої інстанції не надано належної оцінки поясненням ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв по відношенню до дружини жодних дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого їй могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю. Сварка, що відбулась 25.11.2019 р. приблизно о 00:05 год. була ініційована самою ОСОБА_2 . Однак, апелянт не викручував пальці ОСОБА_2 , як стверджує вона.
Натомість, суд фактично відмовившись від всебічного розгляду справи, прийняв до уваги лише пояснення ОСОБА_2 , яка до того ж, не була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.
Апелянт вважає, що суд неправильно послався на пояснення його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , оскільки в цих поясненнях не йдеться про вчинення ним домашнього насильства.
Також в апеляції вказується на порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, позаяк працівники поліції виявили ОСОБА_1 , як особу, яка на їх думку, вчинила адміністративне правопорушення 25.11.2019 о 00.05 годині, а протокол було складено лише 09.12.2019.
  Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
          Висновок, викладений у постанові судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого    ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у постанові доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, заявою ОСОБА_2 та її поясненнями, поясненнями неповнолітньої ОСОБА_3 рапортами працівників поліції, копією довідки № 11156 від 25.11.2019 травматологічного пункту Білоцерківської міської лікарні № 2, відповідно до якої у ОСОБА_2 виявлено розтяг зв`язок міжфалангового суглобу І пальця лівої кисті.
Посилання апелянта на те, що в довідці №11156 від 25.11.2019 року не зазначено обставини, за яких ОСОБА_2 були отримані тілесні ушкодження, не можуть бути взятими до уваги, оскільки вказані обставини встановлені іншими доказами у справі, зокрема, поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .
Щодо неналежного оформлення довідки, зокрема, не зазначення посади та прізвища медичного працівника, який склав цю довідку, та відсутність печатки медичної установи, то суддя апеляційного суду перевірив вказану обставину шляхом відповідного запиту до Білоцерківської міської лікарні № 2.
На запит судді апеляційного суду заступник головного лікаря з медичної частини Білоцерківської міської лікарні № 2 Ільченко М.Г. відповів, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зверталася до цілодобового травматологічного пункту 25.11.2019 року. Після огляду та Rtg-обстеження встановлено діагноз: розтяг зв`язок міжфалангового суглобу І пальця лівої кисті.
Що стосується висновку спеціаліста № 62 від 02.12.2019 р., у якому зазначено, що  у ОСОБА_2 були виявлені інші тілесні ушкодження: синець на лівій сідниці, синець на голові, синець на правому плечі, то на вказаний висновок суддя районного суду в оскаржуваній постанові не посилався.
З пояснень потерпілої ОСОБА_2 убачається, що під час сварки 25.11.2019 її чоловік ОСОБА_1 хапав  її за руки, викручуючи пальці.
Неповнолітня дочка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та потерпілої - ОСОБА_3 не була безпосередній свідком події, коли до потерпілої застосовувалось насильство, проте пояснила, що коли вона, почувши гуркіт в коридорі і зійшла з другого поверху будинку, то побачила свою матір, яка плакала і трималась за руку, і поруч стояв її батько, від якого вона почула запах алкоголю.
Позаяк пояснення неповнолітньої ОСОБА_3 стосуються обставин, які мали місце безпосередньо після застосування до потерпілої ОСОБА_2 фізичного насильства, то суддя районного суду обґрунтовано взяв їх до уваги.
Отже, пояснення ОСОБА_3 в сукупності з іншими доказами у справі, зокрема, з даними медичної довідки про виявлену травму, підтверджують пояснення потерпілої про застосування до неї фізичного впливу ОСОБА_1 .
Зауваження апелянта з приводу того, що потерпіла ОСОБА_2 не проходила судово-медичну експертизу не може вплинути на висновок суду про доведеність тієї обставини, що ОСОБА_1 застосовував до своєї дружини фізичне насильство, позаяк проведення судово-медичної експертизи необхідне для встановлення наявності тілесних ушкоджень, механізму їх заподіяння, тяжкості тощо, а факт застосування фізичного насильства в розумінні ст. 173-2 КУпАП може бути доведено й іншими доказами.
Поясненням ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв по відношенню до дружини насильницьких дій обґрунтовано не були взяті до уваги суддею районного суду, як такі, що спростовуються переліченими у постанові судді доказами.
Посилання апелянта на порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є слушним, проте таке порушення не впливає на зміст обставин, викладених у протоколі, та не може бути підставою для скасування постанови судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення.
Отже, постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування немає.
 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя 
 
П О С Т А Н О В И Л А :
           
Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року  про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
 
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.  
 
Суддя Київського апеляційного суду                                   В.В. Ковальська