П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
12 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1535/20	
Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів   – Домусчі С.Д.,
                                 – Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на ухвалу Миколаївського окружного  адміністративного  суду від 13 квітня 2020  року про забезпечення позову  по  справі  за  позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод", до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом від 09.04.2020 р. № 7.16/08-1/18/13/3061, - 

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2020 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (далі – ТОВ «МГЗ»)  про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:
- зупинення дії рішення Чорноморської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43335608, адреса: 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13), оформленого листом від 09.04.2020 року №7.16/08-1/18/13/3061, про відкликання дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки на митній території, наданого 03.12.2019 року на підставі заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» від 03.12.2019 року № НГЗ-Исх-01-19-1086, до набрання законної сили рішенням у справі;
- зобов`язання Чорноморської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43335608, адреса: 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) вчиняти певні дії, а саме - здійснювати митне оформлення заявлених ТОВ "МГЗ" до ввезення на митну територію України у митному режимі переробки на митній території товарів, які надходять ТОВ "МГЗ" на переробку за Контрактом №1-NAP-RSI-COR/2013 від 20.02.2013 згідно дозволу на поміщення товарів у митний території, наданого підприємству 03.12.2019 р. на підставі його заяви від 03.12.2019 р.№НГЗ-Исх-01-19-1086 до набрання законної сили рішенням у справі;
- заборони Чорноморській митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43335608, адреса: 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) до набрання рішенням законної сили у справі, відмовляти ТОВ"МГЗ" у митному оформленні заявлених для ввезення на митну територію  України у митному режимі переробки на митній території товарів, які надходять ТОВ "МГЗ" на переробку за Контрактом №1-NAP-RSI-COR/2013 від 20.02.2013 згідно дозволу на поміщення товарів у митний території, наданого підприємству 03.12.2019 р. на підставі його заяви від 03.12.2019 р. №НГЗ-Исх-01-19-1086, з підстав прийняття рішень про відкликання дозволу на переробку, наданого за заявою ТОВ "МГЗ" від 03.12.2019 р.   №НГЗ-Исх-01-19-1086, аналогічних за змістом та підставами прийняття, рішенням митниці від 24.03.2020 р. №716/08-01/18/13/2668, від 01.04.2020 р. №716/08-02/18-01/13/2823, від 06.04.2020 №7.16/08-01/18/13/2964, від 09.04.2020 №7.16/08-01/13/3061;
- заборони Чорноморській митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43335608, адреса: 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) до набрання законної сили рішенням приймати рішення про відкликання дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки на митній території, наданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» 03.12.2019 на підставі його заяви від 03.12.2019 № НГЗ-Исх-01-19-1086, до набрання законної сили рішенням у справі.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020  року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» про забезпечення позову задоволено частково. Зупинено дію рішення Чорноморської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43335608, адреса: 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13), оформленого листом від 09.04.2020 року №7.16/08-1/18/13/3061, про відкликання дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки на митній території, наданого 03.12.2019 року на підставі заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» від 03.12.2019 року № НГЗ-Исх-01-19-1086, до набрання законної сили рішенням у справі. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, Чорноморська митниця Держмитслужби звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що оскаржувану ухвалу винесено судом передчасно, з неповним з`ясування фактичних обставин та з порушенням норм законодавства, тому просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі № 400/1535/20.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції проігноровані положення митного законодавства, що регулюють правовідносини, які виникають у сфері переробки на митній території, при цьому апелянт посилається на відповідні недоліки у наданих ТОВ «МГЗ» для надання надання дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки документах, та невідповідності їх вимогам МК України. Апелянт вказує, що ч.8 ст.149 та ч.9 ст.149 МК України встановлюють, що дозвіл на переробку товарів на митній території України може бути змінено або відкликано, якщо підприємство діє всупереч та не дотримується положень митного законодавства, при цьому відкликання дозволу не тягне за собою втрату права на ввезення товарів, оскільки жодним чином не позбавляє права підприємства отримати новий дозвіл у рамках митного законодавства.
Апелянт зазначає, що судом не вмотивовано, яким чином рішення відповідача може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача. На думку апелянта,  в оскаржуваній ухвалі Миколаївський окружний адміністративний суд обмежився лише цитуванням норм КАС України, жодні обґрунтування та вмотивування відсутні. Крім того, апелянт вказує, що матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на те, що анулювання дозволу на переробку може призвести до потенційного унеможливлення для ТОВ «МГЗ» виконання умов контракту, що потягне необхідність дострокового розірвання та відповідно, втрати основної частини доходів без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. 
На думку апелянта, враховуючи дискреційність повноважень митного органу, звернення позивача до суду з вимогою заборонити митниці приймати рішення про відкликання дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки є недоречним. Також, виходячи з вищевикладеного, апелянт вважає, що  є недоречним твердження суду щодо прийняття однакових за змістом рішень про відкликання дозволу на переробку, оскільки  в даному судовому провадження позивач звернувся саме з вимогою зупинення дії рішення Чорноморської митниці Держмитслужби оформленого листом від 09.04.2020 №7.16/08-1/18/13/3061, а завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права.
Представник позивача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, 03.12.2019 року ТОВ «МГЗ» звернулось до Миколаївської митниці ДФС (митний пост «Дніпро-Бузький») із заявою № НГЗ-Исх-01-19-1086 про надання дозволу на розміщення у митний режим переробки на митній території України строком на 365 календарних днів наступних товарів - бокситів (руда алюмінієва), що поставляється згідно вищевказаного контракту, з наступних родовищ: Кіндія (Гвінея), Тромбетас (Бразилія), Джуруті (Бразилія), Вейпа (Австралія), Курубука (Гайана), Сьєрра Мінерал Холдинг (Сьєрра-Деоне), Діан-Діан (Гвінея), Боке (Гвінея) (а.с. 54-59)
За результатами розгляду вищевказаної заяви ТОВ «МГЗ» та доданих до неї документів Миколаївською митницею ДФС 03.12.2019 року було надано підприємству дозвіл на поміщення товарів у митний режим переробки на митній території строком на 365 днів.
В подальшому, на адресу ТОВ «МГЗ» надійшов лист Чорноморської митниці Держмитслужби від 24.03.2020 року № 716/08-01/18/13/2668, в якому вказано, що митним органом прийнято рішення  про відкликання з 01.04.2020 року дозволу, що був наданий позивачу 03.12.2019 року (а.с. 15-21).
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року у справі № 400/1343/20 задоволено заяву ТОВ «МГЗ» про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Чорноморської митниці Держмитслужби, оформленого листом від 24.03.2020 року № 716/08-01/18/13/2668. За позовною заявою про визнання протиправним та скасування вказаного рішення Миколаївський окружний адміністративний суд 31.03.2020 року відкрив провадження у справі № 400/1365/20 
01.04.2020 року Чорноморською митницею Держмитслужби повторно прийнято рішення, оформлене листом від 01.04.2020 року № 716/08-02/18/01/13/2823, про відкликання з 01.04.2020 року дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки на митній території, який вже було відкликано попереднім рішенням митниці від 24.03.2020 року № 716/08-01/18/13/2668 (а.с. 28-34) .
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 року у справі № 400/1434/20 задоволено заяву ТОВ «МГЗ» про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення від 01.04.2020 року, оформленого листом №716/08-02/18/01/13/2823 (а.с. 22-27).
06.04.2020 року відповідач втретє прийняв рішення №7.16/08-1/18/13/2964 про відкликання дозволу, що був наданий позивачу 03.12.2019 року, та який вже був відкликаний листами від 24.03.2020 року № 716/08-01/18/13/2668 та від 01.04.2020 року № 716/08-02/18/01/13/2823 (а.с. 35-41).
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 р. у справі №400/1486/20 задоволено заяву ТОВ «МГЗ» про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення від 06.04.2020 року, оформленого листом № 716/08-02/18/01/13/2964 про відкликання дозволу, що був наданий позивачу 03.12.2019 року, та який вже був відкликаний листами від 24.03.2020 року № 716/08-01/18/13/2668 та від 01.04.2020 року № 716/08-02/18/01/13/2823 (а.с. 43-46)
Проте, 09.04.2020 р. відповідач знову прийняв рішення №7.16/08-1/18/13/3061 про відкликання дозволу, що був наданий позивачу 03.12.2019 року, та який вже був відкликаний листами від 24.03.2020 року № 716/08-01/18/13/2668, від 01.04.2020 року № 716/08-02/18/01/13/2823, від 06.04.2020 р. №7.16/08-1/18/13/2964.
Не погоджуючись з правомірністю даного рішення, заявник подав заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви.
При прийнятті оскаржуваної ухвали про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прийняв три однакових за змістом рішення про відкликання наданого позивачу 03.12.2019 року дозволу, при тому, що ухвалами суду від 27.03.2020 року, від 06.04.2020 року та від 08.04.2020 року дію рішень, оформлених листом від 24.03.2020 року №716/08-01/18/13/2668, листом від 01.04.2020 року № 716/08-02/18/01/13/2823, листом від 06.04.2020 №7.16/08-1/18/13/2964 були зупинені.
Вирішуючи спірне питання в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.
Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:
- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що рішення Чорноморської митниці Держмитслужби, оформлене листом від 09.04.2020 року №7.16/08-1/18/13/3061 характеризується очевидними ознаками його протиправності з огляду на наступне.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року (справа №640/9167/19) по-перше: виходячи з процесуального закону, поряд з наявністю очевидних ознак протиправності рішення, яке оскаржується в судовому порядку, законодавець, як обов`язкову умову, для застосування заходів забезпечення позову, визначив існування, внаслідок цього, порушення прав або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням; а по-друге: значення вжитого законотворцем поняття «очевидні ознаки» необхідно розуміти як оціночну характеристику обставин, які сприймаються однозначно, є беззаперечними, не викликають жодних сумнівів й, не потребуючи оцінки доводів і аргументів позовної заяви, висловлених по суті спору, явно свідчать про протиправний характер адміністративного акту, який оскаржується до суду.
Так, як встановлено судом апеляційної інстанції, листом Чорноморської митниці Держмитслужби від 24.03.2020 року № 716/08-01/18/13/2668 відкликано з 01.04.2020 року дозвіл на поміщення товарів у митний режим переробки на митній території строком на 365 днів, що був наданий позивачу 03.12.2019 року.
В подальшому, ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року у справі № 400/1343/20 задоволено заяву ТОВ «МГЗ» про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Чорноморської митниці Держмитслужби, оформленого листом від 24.03.2020 року № 716/08-01/18/13/2668.
Станом на дату надсилання листа від 09.04.2020 року №7.16/08-1/18/13/3061, який є предметом оскарження у рамках даної адміністративної справи, ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року у справі № 400/1343/20 набрала законної сили та підлягала обов`язковому виконанню.
Крім того, як вбачається із матеріалів справи, Чорноморською митницею Держмитслужби було також складено та направлено на адресу ТОВ МГЗ листи від 01.04.2020 року № 716/08-02/18/01/13/2823, від 06.04.2020 №7.16/08-1/18/13/2964 про відкликання дозволу ТОВ «МГЗ» на поміщення товарів у митний режим переробки на митній території. Суд апеляційної інстанції наголошує, що в рамках забезпечення позовів ТОВ «МГЗ» дія вказаних рішень, викладених у листах Чорноморської митниці Держмитслужби була зупинена, ухвалами Миколаївського окружного адміністративного суду, які набрали законної сили. 
Дослідивши зміст листів Чорноморської митниці Держмитслужби від 24.03.2020 року № 716/08-01/18/13/2668, від 01.04.2020 року № 716/08-02/18/01/13/2823, від 06.04.2020 №7.16/08-1/18/13/2964, від 09.04.2020 року №7.16/08-1/18/13/3061, колегія суддів зазначає, що вказані листи є абсолютно ідентичними та відрізняються лише датою їх направлення, та, як наслідок, датою з якої відкликається дозвіл ТОВ «МГЗ» на поміщення товарів у митний режим переробки на митній території.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 129-1 Конституції України закріплено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. 
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом (ч.4 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів).
Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Колегія суддів враховує і те, що відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Своєю чергою, у рішенні ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Колегія суддів наголошує, що прийняття суб`єктом владних повноважень  аналогічних за змістом рішень про відкликання дозволу ТОВ «МГЗ» на поміщення товарів у митний режим переробки на митній території, при тому що Чорноморській митниці Держмитслужби було достовірно відомо, що дію аналогічних рішень вже було зупинено судовими рішеннями, яки набрали законної сили, свідчать виключно про правовий нігілізм працівників митного органу, а неодноразові спроби ухилення від виконання судових рішень про забезпечення позову, які набрали законної сили та є обов`язковими для виконання, шляхом прийняття абсолютно аналогічних за змістом рішень свідчать про зловживання процесуальними правами та неповагу до суду.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити апелянту, що у випадку незгоди з прийнятими судом першої інстанції ухвалами про забезпечення позову, митний орган має право оскаржити такі рішення в апеляційному та касаційному порядках, а також звернутись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову. Водночас, обраний відповідачем спосіб захисту шляхом прийняття низки аналогічних за замістом рішень не відповідає критеріям законності, верховенства права, пропорційності, свідчить про намагання вивести свої дії з-під судового контролю та ігнорування судових рішень, що є неприпустимим.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про очевидність ознак протиправності оскаржуваного в межах даної справи рішення суб`єкта владних повноважень, чим в свою чергу порушуються права, свободи та інтереси позивача, гарантовані судовими рішеннями про забезпечення позову, що є беззаперечною підставою для застосування заходів забезпечення позову. 
Враховуючи наведене, Миколаївський окружний адміністративний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Чорноморської митниці Держмитслужби, оформленого листом від 09.04.2020 року №7.16/08-1/18/13/3061, про відкликання дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки на митній території, наданого 03.12.2019 року на підставі заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» від 03.12.2019 року № НГЗ-Исх-01-19-1086, до набрання законної сили рішенням у справі, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 292, 311, 312, 316, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на ухвалу Миколаївського окружного  адміністративного  суду від 13 квітня 2020  року про забезпечення позову  – залишити без задоволення. 
Ухвалу Миколаївського окружного  адміністративного  суду від 13 квітня 2020  року про забезпечення позову  по  справі  за  позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод", до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом від 09.04.2020 р. № 7.16/08-1/18/13/3061– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М.П. Коваль

Суддя:                                                                                     С. Д. Домусчі

Суддя:                                                                                     О.О. Кравець