ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/19915/19
Провадження № 22-ц/4820/438/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
 
секретаря: Журбіцького В.О.,
 
учасники справи: представник апелянта Заїка В.В.,
 
представник банку Москалюк С.А.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2019 року (суддя Мазурок О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання незаконним списання коштів з рахунку,
в с т а н о в и в :
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк) про визнання незаконним списання коштів з рахунку та зобов`язання банку зарахувати кошти на рахунок позивача.
В обґрунтування позову зазначав, що він є клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 29 квітня 2011 року між позивачем та банком укладено Договір про заощадження (Вклад «Стандартний довгостроковий» з щомісячною виплатою). 
11 жовтня 2018 року Другий відділ ДВС міста Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви про примусове виконання постанови №686/375/18 від 02.03.2018 року Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, а також постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .
Винесена постанова про арешт коштів боржника разом із супровідним листом була направлена на адресу Хмельницької філії АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 
Станом на 11.10.2018 року на рахунку ОСОБА_1 відповідно до виписки за договором – «Стандарт» знаходилося 101030,01 грн.
18 грудня 2018 року з його рахунку було списано кошти у розмірі 28138,28 грн. відповідно до дублікату квитанції №NP1812184967261636 від 18.12.2018 року.
Позивач вважає, що кошти були списані безпідставно, оскільки не було оформлено платіжної вимоги про списання коштів з рахунку клієнта. Постанова державним виконавцем про стягнення коштів також не виносилася.
Крім того, банком було здійснено дострокове розірвання договору, перерахунок процентів та списано з рахунку позивача 18473,65 грн. Банк жодним чином не повідомив ОСОБА_1 про розірвання вказаного договору, чим порушив п.7 Договору про заощадження, статті 526, 1058 ЦК України, а отже вказані дії банку є незаконними.
Посилаючись на зазначене, позивач просив суд визнати незаконним списання коштів з рахунку ОСОБА_1 та зобов`язати банк зарахувати кошти в сумі 46611,65 грн. на рахунок ОСОБА_1 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що дії банку щодо списання коштів з рахунку позивача є правомірними, підстави для повернення коштів на рахунок позивача в банку, відсутні.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що списання коштів банком є безпідставним, оскільки не було оформлено платіжної вимоги про списання коштів, не виносилась державним виконавцем постанова про стягнення коштів. Крім того, вважає, що дострокове розірвання договору вкладу та перерахунок процентів було здійснено з порушенням умов укладеного договору.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник банку ОСОБА_3 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 29 квітня 2011 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір про заощадження №SAMDN25000716132830 (Вклад «Стандарт довгостроковий» з щомісячною виплатою), відповідно до якого ОСОБА_1 передає, банк приймає грошові кошти в сумі 100 000 грн., вклад на термін 36 місяців, термін вкладу по 29.04.2014 року включно, процентна ставка складає 15% річних, період нарахування по вкладу 1 місяць. У разі закінчення строку вкладу, якщо клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, термін вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. Відкрито ОСОБА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1 .
11 жовтня 2018 року головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Заворотний О.М. виніс постанову про арешт коштів, боржника ВП №57379925, на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області №686/375/18 від 02.03.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 20400 грн., згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 .
Вказана постанова направлена на адресу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» разом із запитом щодо надання інформації про залишок коштів, про арешт коштів, про зупинення видаткових операцій на рахунках боржниках ОСОБА_1 та отримана банком 18 жовтня 2018 року.
17 грудня 2018 року до банку надійшла платіжна вимога №57379925/7-1 від 10 грудня 2018 року, платник ОСОБА_1 , стягувач Другий відділ державної виконавчої служби м. Хмельницький, призначення платежу згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду №686/375/18 від 02.03.2018 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь держави, сума 28138,28 грн. 
21 січня 2019 року банк отримав постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький про зняття арешту з коштів боржника від 16.01.2019 року з підстав, що виконавчий документ виконано в повному обсязі. 
Згідно з частиною другою статті 1071 ЦК України - грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. 
Відповідно до п. 1.39 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» списання примусове – це списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.
Примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі (орган державної виконавчої служби) на підставі виконавчих документів, установлених законами України.
Відповідно до пунктів 5.1-5.4,5.9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004 року - відповідно до статті 1071 Цивільного кодексу України кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його доручення на підставі рішення суду, а також у випадках, установлених законом. Примусове списання коштів банки виконують з рахунків, які відкриті клієнтами в банках відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків. 
Примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі [орган державної виконавчої служби (державні виконавці) та приватні виконавці] на підставі виконавчих документів, установлених законами України. За необґрунтованість примусового списання коштів, недостовірність даних, зазначених у платіжній вимозі, стягувач несе відповідальність згідно із законодавством України. Банк платника приймає до виконання платіжну вимогу стягувача незалежно від наявності достатнього залишку коштів на рахунку платника і не має права повертати її в разі неподання стягувачем реєстру платіжних вимог. Банк платника в платіжній вимозі не перевіряє заповнення реквізитів, визначених в абзаці четвертому пункту 2.4 глави 2 цієї Інструкції. У разі недостатності коштів на рахунку платника банк виконує платіжну вимогу в межах залишку коштів згідно з главою 2 цієї Інструкції.
Відповідно до глави 10 зазначеної Інструкції виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішення суду ( у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку,установленому законом.
Арешт за постановою державного виконавця або за рішенням суду накладається на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків.
Кошти, що арештовані на рахунку клієнта, забороняється використовувати до надходження платіжної вимоги (інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для виконання якого накладався арешт, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.
За нормами статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Зважаючи на зазначене, відповідач, отримавши 18 жовтня 2018 року постанову від 11.10.2018 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , 17 грудня 2018 року платіжну вимогу №5737995/7-1 про списання з рахунку позивача 28138,28 грн., діяв відповідно до вимог чинного законодавства.
В подальшому, враховуючи те, що між сторонами по справі укладено договір про заощадження №SAMDN25000716132830 (Вклад «Стандарт довгостроковий» з щомісячною виплатою), мінімальна сума вкладу за яким складає 100 000 грн., а у зв`язку з списанням коштів за платіжною вимогою №5737995/7-1, така сума вкладу стала менше 100 000 грн., банком на підставі пункту 7 зазначеного договору, здійснено перерахунок процентів при достроковому розірванні депозиту 18473,65 грн.
За таких обставин, висновок суд першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є правильним.
Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити. 
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд – 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16 березня 2020 року.

Судді:                                                                         Т.О. Янчук

       Р.С. Гринчук

       А.М. Костенко