Справа № 425/1144/20 
Провадження № 33/810/86/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Рябчун Олена Вікторівна, за участю секретаря Шопіної А.М., захисників Циби Д.М. та Воронкіна В.А., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Циби Дмитра Михайловича у інтересах ОСОБА_1 , подану на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , має громадянство України, інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції спеціального призначення "Миротворець" ГУ НП у Київській області, зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

встановила:

Постановою судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та йому призначено стягнення у вигляді штрафу розміром шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн, із позбавленням права керування транспортним засобом на строк 01 рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 420,4 грн.

Відповідно до змісту постанови 05 березня 2020 року, о 2 годині 15 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mersedes Benz НОМЕР_1 НОМЕР_2 у м. Рубіжне Луганської області, по вул.Мєндєлєєва,45 із ознаками алкогольного сп`яніння: запахом алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2,5 Правил дорожнього руху.

У поданій апеляційній скарзі захисник Циба Д.М. просить судову постанову скасувати із закриттям провадження у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на предмет алкогольного сп`яніння, навпаки, погоджувався, але у присутності захисника, що було помилково розцінено судом як відмову від проходження медичного огляду.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки діям поліцейських щодо неправомірної зупинки транспортного засобу, залишивши поза увагою рішення Верховного Суду України від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17.

Сукупність досліджених судом доказів повинна була, у відповідності до ст..62 Конституції України, тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 , оскільки вони не давали підстави прийти до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції захисники Воронкін В.А. та Циба Д.М., а також ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу сторони захисту у повному обсязі викладених у ній доводів та просили закрити провадження щодо їх підзахисного ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Перевіривши витребувані із Рубіжанського міського суду Луганської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , вислухавши представників сторони захисту, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами та відео матеріалами, змістом пояснень свідків, вважаю, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає за такими підставами.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищезазначені вимоги закону виконані судом у повному обсязі.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, підтверджено сукупністю досліджених судом доказів: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 192333 від 05.03.2020 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 05.03.2020 року із підтвердженням обставини того, що вони були запрошені інспектором поліції як свідки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія автомобіля Mersedes Benz Е200 НОМЕР_2 . У їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 7510 та у закладі охорони здоров`я. Водій від проходження такого огляду відмовився у їх присутності; даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних заходів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду за допомогою алкотесту Drager 7510; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до лікарні м. Рубіжне від 05.03.2020 і ОСОБА_1 відмовився від такого проходження; даними технічного носія інформації із відео файлами, з яких вбачається, що 05.03.2020 року, о 2 годині 15 хвилин зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , із поясненнями підстав зупинки (неналежна робота освітлювача державного номерного знаку автомобіля), пропозицією пройти медичний огляд на предмет алкогольного сп`яніння, відмови ОСОБА_1 під умовою присутності захисника.

Апелянт не оскаржує процесуальні дії суду першої інстанції по процедурі дослідження зазначених вище доказів по справі.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що дії працівників поліції відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не у автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395.

Не викликає сумнівів і висновок суду про те, що предметом розгляду даної справи є встановлення факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, тому, посилання його та захисників на відсутність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння та його подальші самостійні дії по проходженню такого медичного огляду із кінцевими негативними результатами є неспроможними, оскільки ОСОБА_1 перебування за кермом автомобілю у нетверезому стані не інкримінується.

Крім того, у дослідженому у суді першої інстанції та під час розгляду апеляційної скарги протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 192333 від 05.03.2020 року зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, норми ст.268 КпАП України, міститься особистий підпис цієї особи із зазначенням незгоди із даними протоколу.

Відеозапис підтверджує, що ОСОБА_1 особисто знайомився із протоколом і не висловлював зауважень щодо порушень порядку роз`яснення процесуальних прав.

Крім того, файли відеозапису, які досліджені судом, свідчать про те, що працівниками поліції неодноразово, у тому числі, і у присутності свідків, було запропоновано пройти обстеження на предмет алкогольного сп`яніння, на що останній повідомив, що не згоден, усно оспорюючи разом із пасажиркою підстави зупинки його автомобіля, надалі погодився, але, під умовою присутності під час цієї процедури його захисників.
ОСОБА_1 також було роз`яснені наслідки відмови від запропонованого проходження медичного огляду на предмет алкогольного сп`яніння.

Вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КпАП України є достатнім і необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Підстав для закриття матеріалів провадження, у тому числі, і за наведеними у апеляційній скарзі захисника, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя

                                постановила:

Апеляційну скаргу захисника Циби Д.М. залишити без задоволення, а постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України - без змін.

Постанова є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

        Суддя                                                 О.В.Рябчун