Постанова
Іменем України        
04 червня 2020 року                                                                     
м. Київ                                                                    
справа № 755/18025/17
провадження № 61-41996св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., 
учасники справи:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», 
боржник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс траст груп»,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року у складі судді: Винниченко Л. М. та постанову  Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2018 року у складі колегії суддів: Андрієнко А. М.,                            Заришняк Г. М., Мараєвої Н. Є. у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс траст груп», ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви
У листопаді 2017 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (далі - ТОВ «ФК «Інновація») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.  
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 грудня 2010 року Дніпровським районним судом                   м. Києва у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 20 жовтня 2010 року було постановлено ухвалу, якою вимоги ПАТ «Ерсте Банк» були задоволені.
21 січня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 6-2343/10.
Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Фідокомбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»).
27 лютого 2014 року на підставі договору про відступлення права вимоги № 2 ПАТ «Фідобанк» відступило право вимоги на користь ТОВ «Скай Кепітал».
05 червня 2014 року на підставі договору про відступлення права вимоги № 12 ТОВ «Скай Кепітал» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Глобал Фінанс».
14 липня 2015 року між ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» та ТОВ «Фінанс траст груп» було укладено договір про відступлення права вимоги № 14/07/2015/02.
29 березня 2017 року між ТОВ «Фінанс траст груп» та ТОВ «ФК «Інновація» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 170.
Відповідно до укладених договорів до ТОВ «ФК «Інновація» перейшли права вимоги за кредитним договором № 014/32317/2/22527 від 09 вересня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Ерсте Банк», а також всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року заяву ТОВ «ФК «Інновація», заінтересовані особи: ТОВ «Фінанс траст груп», ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Ерсте Банк» на ТОВ «ФК «Інновація» у виконавчому листі № 6-2343/10, виданому Дніпровським районним судом м. Києва 21 січня 2011 року відносно боржника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Ерсте Банк».
Постановою апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду                    м. Києва від 20 грудня 2017 року без змін.
Задовольняючи заяву про ТОВ «ФК «Інновація» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із наявності підстав для заміни сторони виконавчого провадження.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року у складі судді: Винниченко Л. М. та постанову  Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2018 року в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, а у справі ухвалити нове, яким у задоволенні заяви відмовити.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та не повідомлено заявника про час та місце розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, що позбавило її можливості надати необхідні докази відсутності її боргу перед ПАТ «Фідокомбанк».
Доводом касаційної скарги є також те, що суди попередніх інстанцій не перевірили факт існування виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа та не надавши оцінку та не надавши оцінку факту спливу строку на подання виконавчого листа до виконання дійшли до помилкових висновків про наявність підстав для задоволення заяви. Замінити сторону у виконавчому провадженні, якого не існує - неможливо.
Узагальнені доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу
У лютому 2019 року ТОВ «ФК «Інновація»  подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу в якому у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 просила відмовити, посилаючись на її необґрунтованість, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
Рух справи в суді касаційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Дніпровського районного суду м. Києва.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2010 року задоволено заяву ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду.
На виконання ухвали суду, Дніпровським районним судом м. Києва 21 січня 2011 року було видано виконавчий лист № 6-2343/10.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2011 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва                            від 15 грудня 2010 року було залишено без розгляду.
30 жовтня 2013 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Фідобанк» було затверджено передавальний акт у відповідності до якого ПАТ «Фідобанк» було передано усе майно, права та обов`язки ПАТ «Фідокомбанк», яке в свою чергу було правонаступником прав, зобов`язань АКБ «Престиж», створеного у формі ВАТ «Ерсте Банк», а також ПАТ «Ерсте Банк», внаслідок чого ПАТ «Фідобанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АКБ «Престиж», створеного у формі ВАТ «Ерсте Банк», а також ПАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «Фідокомбанк».
27 лютого 2014 року на підставі договору про відступлення права вимоги № 2 ПАТ «Фідобанк» відступило право вимоги на користь ТОВ «Скай Кепітал».
05 червня 2014 року на підставі договору про відступлення права вимоги № 12 ТОВ «Скай Кепітал» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Глобал Фінанс».
14 липня 2015 року між ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» та ТОВ «Фінанс траст груп» було укладено договір про відступлення права вимоги № 14/07/2015/02.
29 березня 2017 року між ТОВ «Фінанс траст груп» та ТОВ «ФК «Інновація» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 170.
Відповідно до п. 2.1 договору, у відповідності до умов цього Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, свої Права вимоги до Боржників за Кредитними договорами та/або іншими договорами в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього Договору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Нового кредитора та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.
Судом першої інстанції було встановлено, що за останнім договором про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Інновація» набуло право вимоги, в тому числі і до ОСОБА_2 ..
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому в тексті цієї постанови норми ЦПК України  наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Місцевим судом було встановлено, що за останнім договором про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Інновація» набуло право вимоги, в тому числі і до ОСОБА_2 , а тому стягувача було замінено у виконавчому провадженні на ТОВ «ФК «Інновація».
Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи з цих норм, зокрема пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) відбувається вибуття кредитора.
Заміна кредитора можлива поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.  
Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило про заміну сторони виконавчого провадження незалежно від того, відкрите воно чи ні.
Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Вищенаведеним спростовуються доводи касаційної скарги про відсутність підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні якого не існує.
Колегія суддів зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржниками, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статтей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». 
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Враховуючи викладене, задоволення заяви ТОВ «ФК «Інновація» про заміну сторони виконавчого провадження відповідає вимогам законодавства. 
Інші доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування законних та обґрунтованих рішень, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
З урахуванням того, що інші доводи касаційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги, яким судом була надана належна оцінка, Верховний Суд приходить до висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не повідомляв про розгляд справи суд не бере до уваги, адже вона скористалась своїм правом на оскарження судового рішення у суді апеляційної інстанції, про час та місце розгляду справи апеляційний судом повідомлялась належним чином, проте розпорядилась своїм правом на участь у судовому засіданні на власний розсуд. Крім того, відповідно до частини третьої статті 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини другої статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умовами, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року та постанову  Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. В. Литвиненко	
 	 	
 	В. С. Висоцька	
 	 	
 	І. М. Фаловська