Ухвала
 
26 травня 2020 року
місто Київ
 
справа № 702/170/17
провадження № 61-21344св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Фермерське господарство «Матвіїха»,
третя особа - державний реєстратор Монастирищенської районної державної адміністрації,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фермерського господарства «Матвіїха» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2017 року у складі судді Чорненької Д. С. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2018 року у складі колегії суддів:  Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та зобов`язання вчинити дії.
Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що зазначений договір оренди він не підписував та відповідно не мав наміру його укладати.
Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2018 року, позов задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Матвіїха» (далі - ФГ «Матвіїха»), зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10 грудня 2010 року № 041079100059; визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Матвіїха», зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 10 грудня 2010 року №041079100186; визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Матвіїха», зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 10 грудня 2010 року №041079100047.
Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовувалося тим, що факт отримання позивачем плати за користування землею не може свідчити про погодження з умовами укладеного раніше договору, не спростовує висновку суду про недійсність договору і не створює для нього правових наслідків. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи позивач не підписував оспорювані договори, про наявність його підпису у договорах йому стало відомо лише у 2016 році.
У квітні 2018 року ФГ «Матвіїха» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просило скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Касаційна скарга обґрунтовувалася тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не з`ясовано об`єктивну сторону фактичного волевиявлення позивача щодо укладення оспорюваного договору. Судами не враховано, що позивач пропустив позовну давність, оскільки про укладені договори йому було відомо ще з 2010 року. Позивач протягом тривалого часу не тільки не заперечував факт оренди, але й особисто систематично підтверджував своє попереднє фактичне волевиявлення щодо укладення договору шляхом отримання орендної плати.
Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою.
Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX 
(далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що касаційна скарга у справі, що переглядається, подана у 2018 році, вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-IX.
Перевіривши матеріали справи, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі.
Установлено, що предметом спору є визнання недійсними договорів оренди землі, укладених у 2010 році, та зобов`язання вчинити певні дії.
Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій зробили висновок, відповідно до якого початком перебігу позовної давності необхідно вважати день, коли позивач довідався про порушення свого права, а саме, коли дізнався про наявність його підпису в оспорюваних договорах оренди землі.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2019 року цивільну справу № 145/2047/16-ц за позовом ОСОБА_2 до 
Селянсько-фермерського господарства «Терра» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними направлено на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 09 вересня 2019 року прийнято до розгляду справу за позовом ОСОБА_2 до Селянсько-фермерського господарства «Терра» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними.
Направляючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції вважав за необхідне відступити від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовчої практики у сфері визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, на тій підстав, що він не підписаний наймодавцем (орендодавцем).
За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
Враховуючи, що справа № 145/2047/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Селянсько-фермерського господарства «Терра» про визнання договорів оренди земельних ділянокнедійсними передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а у справі, що переглядається, досліджуються подібні правовідносини, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду визнає за обґрунтоване зупинити касаційне провадження у цій справі до вирішення іншої судової справи у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.
Керуючись статтями пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у цивільній справі № 702/170/17 за ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Матвіїха», третьої особи - державного реєстратора Монастирищенської районної державної адміністрації, про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою Фермерського господарства «Матвіїха» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2017 року у складі судді Чорненької Д. С. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2018 року, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 145/2047/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Селянсько-фермерського господарства «Терра» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                 С. О. Погрібний
 
А С. Олійник
 
В. В. Яремко