Постанова
Іменем України
 
25 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 607/1219/18 
провадження № 61-19св19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - судді-доповідача Карпенко С. О. 
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 ,
 
розглянувши у  порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником Кінебасом Олексієм Михайловичем , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 квітня 2018 року, ухвалене у складі судді Вийванко О. М., та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, прийняту колегією ускладі суддів: Бершадської Г. В., Гірського Б. О., Ткач О. І., 
 
ВСТАНОВИВ :
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, у якій просив суд встановити той факт, що він є сином ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Лос-Анджелесі, штат Каліфорнія, США.
 
Заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про народження серії  НОМЕР_1 , виданого 24 квітня 1971 року міським бюро записів актів громадянського стану у м. Тернополі, батьками ОСОБА_1 записані  ОСОБА_6 - батько, та ОСОБА_7 - мати. Після розірвання шлюбу з матір`ю заявника ОСОБА_6 одружився з ОСОБА_8 та наприкінці 1990 року разом із дружиною і дочкою ОСОБА_30 виїхали на постійне проживання до США. У 1998 році він отримав листа, у якому батько його вітав, указував на їхню схожість, дякував за використання прізвища ОСОБА_6, наполягав на спілкуванні. На конверті адресою відправника зазначено: АДРЕСА_1 
 
Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розірваний на підставі рішення суду. У судових документах ОСОБА_6 був указаний як ОСОБА_6 з використанням сполучника «ІНФОРМАЦІЯ_6», що в перекладі з англійської мови означає «також відомий під іменем». Зазначена в документах адреса збігається з адресою на конверті, в якому заявник отримав листа від батька. Використання нового прізвища та імені батько пояснював тим, що в США негативно ставляться до російських імен, а схожість нового імені до американського надасть йому можливість швидше адаптуватися у американському середовищі.
 
Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що через неможливість підтвердити родинні відносини із батьком заявник позбавлений можливості оформити спадщину після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 просив суд задовольнити його заяву.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття
 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лос-Анджелесі, штат Каліфорнія, США.
 
Рішення суду мотивоване тим, що факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є доведеним, однак через відсутність підтверджуючих документів заявник позбавлений можливості оформити спадщину після батька. Довести наявність родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у інший, ніж у судовому порядку, спосіб неможливо, тому суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення вказаного факту. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
 
У грудні 2018 року ОСОБА_3 через свого представника Кінебаса О. М. звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 квітня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, у якій просить скасувати указані судові рішення та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права, оскільки суди не встановили осіб, заінтересованих у вирішенні даної справи. Оскаржуваними судовими рішеннями порушено право ОСОБА_3 на спадщину після ОСОБА_6 , її чоловіка, спадкоємцем першої черги майна якого вона є, та вчасно подала заяву про прийняття спадщини. Вимогу про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права і обов`язки інших осіб, належить розглядати за правилами позовного провадження, оскільки в такому випадку має місце спір про право, що судами враховано не було. Також, на думку ОСОБА_3 , в матеріалах справи відсутні достовірні докази того, що ОСОБА_6 та померлий громадянин США ОСОБА_6 є однією і тією ж особою.
 
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_3 просила суд задовольнити її  касаційну скаргу.
 
Позиція інших учасників справи
 
У липні 2019 року представник ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 , у якому просив суд відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржувані рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.
 
Провадження у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , поданою адвокатом Кінебасом О. М., на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 квітня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, витребувано з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріали цивільної справи № 607/1219/18.

Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
 
Судами встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Тернополі. У свідоцтві про народження серії  НОМЕР_1 , виданому 24 квітня 1971 року міським бюро записів актів громадянського стану у м. Тернополі, батьками ОСОБА_1 записані  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
 
Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб та розірвання шлюбу 13 листопада 1969 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_7 . Шлюб був розірваний  9 січня 1971 року, тобто до народження ОСОБА_1 .
 
Із наявної  в матеріалах справи копії запису акту громадянського стану округу Лос-Анджелес Штату Каліфорнія - свідоцтва про смерть, точність перекладу якого українською мовою посвідчено нотаріусом держави Ізраїль Долганіною Гвілі Людмилою , суди установили, що країною народження ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено Україну, датою народження - ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками зазначено ОСОБА_29 та ОСОБА_24 .
 
Із наявної  в матеріалах справи копії запису акту громадянського стану округу Лос-Анджелес Штату Каліфорнія - ліцензії та свідоцтва про шлюб, точність перекладу якого українською мовою посвідчено нотаріусом  держави Ізраїль Долганіною Гвілі Людмилою , суди установили, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 29 вересня 2016 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 . Батьками ОСОБА_6   указані ОСОБА_29 та  ОСОБА_24 . 
 
Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві на заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_25 щодо отримання витягу про народження ОСОБА_6 листом від 24 березня 2018 року № 501/16.6-09 надано відповідь про відсутність можливості видати витяг про народження ОСОБА_6 . При цьому лист містить примітку, що в окремих записах щодо ОСОБА_6 значиться, що його батьком є ОСОБА_29 , а матір`ю - ОСОБА_24 .  
 
Також з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 перебував з ОСОБА_8 у шлюбі, який розірвано у США на підставі рішення суду. У заяві до суду, на підставі якої проводився судовий розгляд справи про розірвання шлюбу, ОСОБА_6 указував себе також як ОСОБА_6 (на документі проставлено  апостиль).
 
Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови 
 
8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_3 на рішення  Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 квітня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 листопада 2018 рокуздійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 8 лютого 2020 року.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.
 
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги).
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.
 
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_1 указував на те, що  ОСОБА_6 є його батьком, однак через неможливість підтвердити родинні відносини з батьком заявник позбавлений можливості прийняти та оформити спадщину, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .
 
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження -  це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
 
Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
 
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
 
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. 
 
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
 
У разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
 
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
 
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав доведеним факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, указуючи на те, що без встановлення вказаного факту заявник позбавлений можливості прийняти спадщину, яка відкрилась після ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції не встановив, чи є інші особи, заінтересовані у вирішенні даної справи, та не перевірив чи впливатиме встановлений факт на спадкові права і обов`язки цих осіб.
 
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в апеляційному порядку, не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо наявності спору про право у цій справі, не звернув уваги на те, що від доведення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 залежить право ОСОБА_1 на спадкування, відтак, встановлення вказаного факту впливатиме також на права й обов`язки інших спадкоємців. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у цій справі спору про право.
 
Частинами першою та другою статті 412 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги, передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
 
Оскільки суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про можливість розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із залишенням заяви про встановлення факту родинних відносин без розгляду.
 
ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду із позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначено ЦПК України.
 
Керуючись статтями 315, 409 ЦПК України, статтею 412 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги, статтею 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
 
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 квітня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року скасувати.
 
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин залишити без розгляду.
 
Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутись до суду з позовом на загальних підставах.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий:	С. О. Карпенко 	
 	 	
Судді:	В. С. Жданова	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	М. Ю. Тітов