УХВАЛА
01 квітня 2020 року 
Київ
справа №1.380.2019.000297
адміністративне провадження №К/9901/8937/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської  О.Р.,
суддів - Кашпур  О.В., Данилевич Н.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019  року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26  лютого 2020 року в справі №1.380.2019.000297 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Ліквідаційної комісії Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середньомісячного заробітку і середнього заробітку за час затримки виплати різниці у посадових окладах,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ЛК ГУ МВС України в Львівській області), Ліквідаційної комісії Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ЛК Львівського МУ ГУ МВС України в Львівській області), у якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність ЛК ГУ МВС України в Львівській області і ЛК Львівського МУ ГУ МВС України в Львівській області щодо невиплати різниці у посадових окладах під час тимчасового виконання обов`язків першого заступника начальника-начальника слідчого відділу Львівського міського управління ГУ МВС України у Львівській області за період з 01 квітня 2013 року по 23 жовтня 2013 року;
- зобов`язати ЛК ГУ МВС України в Львівській області і ЛК Львівського МУ ГУ МВС України в Львівській області нарахувати і виплатити різницю грошового забезпечення у зв`язку із різницею в посадових окладах між посадовим окладом першого заступника начальника-начальника слідчого відділу Львівського МУ ГУ МВС України у Львівській області і посадовим окладом першого заступника начальника-начальник слідчого відділу Львівського МУ ГУ МВС України у Львівській області за період з 01 квітня 2013 року по 23 жовтня 2013 року в сумі 1400 грн;
- стягнути з ЛК ГУ МВС України у Львівській області та ЛК Львівського МУ ГУ МВС України у Львівській області середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки виплати різниці у посадових окладах під час тимчасового виконання обов`язків першого заступника начальника-начальника слідчого відділу Львівського МУ ГУ МВС України у Львівській області за період з 01 квітня 2013 року по 23 жовтня 2013 року при звільненні з органів внутрішніх справ із 05 листопада 2015 року по 13 листопада 2019 в сумі 511254,82 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019  року позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність ЛК ГУ МВС України в Львівській області і ЛК Львівського МУ ГУ МВС України в Львівській області щодо невиплати ОСОБА_1 різниці в посадових окладах під час тимчасового виконання обов`язків першого заступника начальника-начальника слідчого відділу Львівського МУ ГУ МВС України у Львівській області за період з 01  квітня 2013 року по 23 жовтня 2013 року;
- зобов`язано ЛК ГУ МВС України у Львівській області та ЛК Львівського МУ ГУ МВС України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю грошового забезпечення у зв`язку із різницею в посадових окладах між посадовим окладом першого заступника начальника-начальника слідчого відділу Львівського МУ ГУ МВС України у Львівській області і посадовим окладом першого заступника начальника-начальника слідчого відділу Львівського МУ ГУ МВС України у Львівській області за період з 01 квітня 2013 року по 23 жовтня 2013 року в сумі 1400 грн;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020  року змінено рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог відповідно до мотивувальної частини постанови апеляційного суду.
24 березня 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року в справі №1.380.2019.000297.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 «Касаційне провадження», зокрема щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на вимоги частини четвертої статті 328 КАС України, указує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права.
Водночас Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до указаної норми підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій  цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених  частинами другою  і  третьою статті 353 цього Кодексу.
Водночас скаржником у касаційній скарзі не наведено жодного випадку із зазначених підстав, на яких вона подається.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до норм статей 169, 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху із установленням скаржнику строку для усунення її недоліку шляхом: зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328  цього Кодексу підстави (підстав).

Керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020  року в справі №1.380.2019.000297 залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                                    Н.А. Данилевич