Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 332/1806/19
провадження № 51-1663 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 
суддів                        ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу представника ТОВ «Алекс-фарм» - адвоката                     ОСОБА_4  на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року про повернення його апеляційної скарги, 
встановив:
Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2019 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 20 листопада 2019 року між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 , та засуджено ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 320 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян                                        з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з реалізацією лікарських засобів строком на 1 рік; за ч. 2 ст. 320 КК - до покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з реалізацією лікарських засобів строком на 2 роки. На підставі              ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані                    з реалізацією лікарських засобів строком на 2 роки.
Не погоджуючись з вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від                   20 листопада 2019 року представник ТОВ «Алекс-фарм» - адвокат                     ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року повернуто апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). 
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 порушує питання про перевірку вказаної ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити. 
Згідно з вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Відповідно до  п. 9-1, п. 9-2 ч. 2 ст. 393 КПК  право на апеляційне оскарження виникає у представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження,                   у частині, що стосується інтересів юридичної особи; у фізичної або юридичної особи у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду.
Згідно з ч. 4 ст. 475 КПК вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передбаченому цим Кодексом, на підставах, передбачених ст. 394 цього Кодексу.
Так, частиною 4 ст. 394 КПК передбачається, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно на підставах: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, установлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди;
2) прокурором виключно на підставах: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди                                    у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угоди не може бути укладено.
Тобто, положеннями вказаних норм кримінального процесуального закону  встановлено підстави оскарження вироку суду яким затверджено угоду про визнання винуватості та вичерпний перелік осіб, які можуть звернутися                               з апеляційною скаргою на вказаний вирок. 
Як вбачається з касаційної скарги та копій судових рішень, апеляційна скарга на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2019 року подана  адвокатом ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Алекс-фарм», проте відносно зазначеної юридичної особи провадження не здійснюється, а питання про долю речових доказів, які стосуються інтересів ТОВ «Алекс-фарм», були вирішені судом першої інстанції.
Натомість адвокат ОСОБА_4 в апеляційній скарзі оскаржує висновки місцевого суду щодо фактичних обставин справи та доведеності вини ОСОБА_6 , що  не стосується інтересів ТОВ «Алекс-фарм» та суперечить приписам ст. 394 КПК.
За таких обставин, повертаючи апеляційну скаргу представника ТОВ «Алекс-фарм» - адвоката ОСОБА_4 , апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити 
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                          представника ТОВ «Алекс-фарм» - адвоката ОСОБА_4   на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року про повернення його апеляційної скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                               ОСОБА_3