УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 березня 2020 року
м. Київ
справа № 755/7095/19
провадження № 51-1095ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув спільну касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року, яка постановлена в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017100040010724, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясіня Рахівського району Закарпатської області, зареєстрованого у тому АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1 Кримінального кодексу України (далі — КК України)(у редакції від 15 листопада 2011 року).
Суть питання
Київський апеляційний суд ухвалою від 16 січня 2020 року, задовольнивши клопотання прокурора, поновив йому строк на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі – КПК України).
У спільній касаційній скарзі обвинувачений і його захисник ОСОБА_5 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просять скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
За ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
Системний аналіз норм кримінального процесуального закону вказує на те, що ухвали суду апеляційної інстанції, якими поновлено строк на апеляційне оскарження, не є предметом розгляду касаційного суду, оскільки вони не перешкоджають подальшому провадженню, і суд касаційної інстанції не наділений правом реалізувати свої повноваження, передбачені ст. 436 КПК України, на такі судові рішення.
Таким чином, обвинувачений і його захисник ОСОБА_5 подали спільну касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в суді касаційної інстанції, оскільки воно не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
При цьому відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, оскільки спільна касаційна скарга обвинуваченого і його захисника ОСОБА_5 подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за спільною касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                   ОСОБА_3