ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3471/20 Справа № 210/2117/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 210/2117/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Верхуша Ярослав Олександрович, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року, яке ухвалено суддею Сільченком В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 10 грудня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :
        
02 травня 2018 року позивачка  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліметів на утримання малолітньої дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Металургійної районної у м. Кривий Ріг Ради, Металургійний районний у місті Кривому Розі відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.
Зустрічний позов мотивовано тим, що сторони були знайомі з 2008 року та між ними були романтичні стосунки, однак разом вони не проживали та не вели спільного господарства. Такі відносини тривали близько трьох років, а потім вони припинили спілкування.
ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка ОСОБА_1 народила дитину  ОСОБА_3 .
В січні 2013 року ОСОБА_2 дізнався про народження дитини та відповідачка ОСОБА_1 переконала його, що ОСОБА_3 є його рідною донькою, у зв`язку з чим ними було прийнято рішення створити сім`ю та 20 квітня 2013 року ними було зареєстровано шлюб. 
ОСОБА_2 вважав Поліну своєю донькою та виховував її як рідну.
В 2017 році сторони розірвали шлюб та ОСОБА_1 повідомила його, що він не являється батьком ОСОБА_3 .
Проаналізувавши ситуацію та зважаючи на те, що фактично з 2011 року між сторонами вже не підтримувалися стосунки, а ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 дійшов висновку, що він не може бути батьком цієї дитини, у зв`язку з чим просив суд виключити відомості про нього, як про батька, з свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року  прийнято відмову  представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 від зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей Металургійної районної у м. Кривий Ріг Ради, Металургійний районний у місті Кривому Розі відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.
Провадження за зустрічним позовом закрито.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 02 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Суму місячного платежу, відповідно до ст. 430 ЦПК України, допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Верхуша Я.О., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його зустрічного позову, викликати у якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , призначити про справі судово-генетичну експертизу, яку доручити КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпровської обласної ради».
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було порушено норми процесуального права та неправомірно допущено до участі у справі у якості представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , яка не є адвокатом та не мала повноважень на представництво його інтересів у суді, оскільки дана справа не є малозначною. При цьому, зазначає, що ОСОБА_5 заявила клопотання про залишення його зустрічного позову без розгляду, не тільки не маючи процесуального права на це, але навіть не узгоджуючи з ним таку позицію. Також, вказує й на те, що суд не зважаючи на те, що представником було заявлено клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду, чомусь вирішив задовольнити клопотання про відмову від позову та закрив провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_2 наголошує на тому, що позивачка у відзиві на позов фактично визнала, що він не являється рідним батьком дитини, однак хибно виклала обставини за яких йому стало про це відомо. Наголошує на тому, що він записав себе батьком дитини лише тому, що на той момент дійсно вважав себе батьком ОСОБА_3 .
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Повалій О.В., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Верхушу Я.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Повалій О.В., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_2  є батьком, а ОСОБА_1 є матір`ю  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  (а.с. 10), яка перебуває на утриманні своєї матері ОСОБА_1 та проживає разом з нею (а.с. 13).
20.04.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 137. Шлюб розірвано 27 лютого 2017 року (а.с. 9).
Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2  на  утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ,  в розмірі 1/5 частини доходів відповідача  щомісячно, суд керувався ст. 180  Сімейного кодексу України, відповідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та виходив з того, що дитина мешкає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, а  батько зобов`язаний надавати допомогу на утримання доньки.
При вирішенні позову в частині розміру аліментів, суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 працює та, маючи на утриманні малолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , може сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/5 частини від його щомісячного заробітку (доходу), що повністю задовольнить потреби дитини. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.
Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано  Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків,  опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
В статті 51 Конституції України задекларовано, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.  Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення дітей.
Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Оскільки сторони по справі добровільно не домовились про матеріальне утримання дитини, кошти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1   (аліменти) присуджує суд.
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що він не являється рідним батьком дитини, що не заперечувалося й позивачкою ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ним було подано до суду зустрічний позов про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, провадження за яким було незаконно закрито судом першої інстанції,  не мають правового значення для вирішення спору про стягнення аліментів на утримання дитини, з огляду на те, що, згідно статті 140 СК України, стягнення з особи, яка записана батьком, матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження.
Крім того, предметом поданого ОСОБА_1 позову є позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Предметом доказування у даній категорії справ є наявність або відсутність між батьками угоди про сплату аліментів; наявність або відсутність постійного місця роботи, наявність регулярного заробітку або іншого доходу (при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу); наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення для справи.
Отже, питання щодо походження дитини не є предметом доказування у справах про стягнення аліментів, оскільки є необхідним елементом процесу доказування лише у справах про встановлення батьківства або виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, а тому доводи відповідача ОСОБА_2 щодо невизнання ним батьківства щодо малолітньої ОСОБА_3 колегією суддів не приймаються.
Разом з тим, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивачки, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст.  181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 144), що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 ..
Згідно ж Посвідчення Серії НОМЕР_2 , виданого Управлінням соціального захисту населення Широківської райдержадміністрації 08 травня 2019 року, відповідач ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_12 мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей. Сім`я ОСОБА_2 має чотирьох дітей, а саме: ОСОБА_14 , 2004 року народження, ОСОБА_15 , 2009 року народження, ОСОБА_16 , 2018 року народження, та ОСОБА_11 , 2019 року народження (а.с. 145-146).
Таким чином, сім`я відповідача ОСОБА_12 складається із дружини та чотирьох неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним та беззаперечно потребують його піклування та утримання, що свідчить про відсутність у відповідача можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Встановлюючи аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку, суд не в повній мірі врахував наявність на утриманні відповідача малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також ще трьох неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним, та не врахував вимоги ст. 180 СК України, якою обов`язок по утриманню дитини також покладений і на матір.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 не має можливості надавати матеріальне утримання у розмірі 1/5 частини від доходу на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 .
У зв`язку з викладеним, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та зменшує розміру аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 з 1/5 до 1/6 частини всіх видів його доходу. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Верхуша Ярослав Олександрович - задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з  ОСОБА_2 на користь   ОСОБА_1  на утримання неповнолітньої  дитини ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/5 до 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 04 травня 2020 року.

Головуючий:

Судді: