Ухвала
22 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 530/1250/19
провадження № 61-5648ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С.Ю. розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 та приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство-15339» на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у справі за позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство-15339», про визнання поновленим договору оренди землі,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року до Верховного Суду надійшли зазначені касаційні скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано особі, яка її подала, строк для усунення недоліку касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2020 року касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство-15339» (далі - ПрАТ «Автотранспортне підприємство-15339») залишено без руху та надано особі, яка її подала, строк для усунення недоліку касаційної скарги.
У травні 2020 року ОСОБА_1 та ПрАТ «Автотранспортне підприємство-15339» на виконання недоліків касаційних скарг направили скарги у новій редакції.
Разом з тим, касаційні скарги не можуть бути прийняті до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Підставами касаційного оскарження ОСОБА_1 та ПрАТ «Автотранспортне підприємство-15339» зазначають неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 908/2484/17, постанові Верховного Суду від19 березня 2019 року у справі № 908/1805/17, постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 908/913/18, постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17, постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 335/9398/16-ц, постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 677/223/15-ц.
Разом з тим, особам, які подали касаційні скарги, необхідно уточнитищодо застосування яких саме норм права у подібних правовідносинах невраховані висновки Верховного Суду судом апеляційної інстанції.
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи з ініціативи суду.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 127, 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_1 та приватному акціонерному товариству «Автотранспортне підприємство-15339» продовжити строк для усунення недоліків касаційних скарг на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
На підставі частини третьої розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України до зазначеного строку не зараховується час дії карантину, встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                       С. Ю. Мартєв