ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/1463/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року 
у справі №340/1463/19
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Кіровоградській області
про визнання протиправною та скасування вимоги щодо сплати боргу (недоїмки),- 

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2019 р. Фізична особа-підприємець, адвокат ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-31005-52 від 21.05.2019 р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у встановленому порядку зареєстрований як фізична особа - підприємець та здійснює діяльність у сфері права. Вказує, що протягом спірного періоду своєчасно та у повному обсязі сплачував зобов`язання зі сплати єдиного внеску, як фізичною особою - підприємцем. Додатково позивач вказує, що має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, проте, на обліку у податковому органі, як самозайнята особа не перебуває, оскільки з 25.10.2018 здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа - підприємець, а тому двічі сплачувати єдиний внесок як ФОП та як самозайнята особа позивач не зобов`язаний.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 р. у справі № 280/1868/19 адміністративний позов - задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 21 травня 2019 року №Ф-31005-52 про сплату боргу (недоїмки) на суму 2 400,52 грн.
Судом встановлено, що позивач здійснює адвокатську діяльність та оформлений як фізична особа-підприємець, з видом діяльності - діяльність у сфері права. Контролюючий орган дійшов висновку, що позивач як фізична особа-підприємець сплачував єдиний податок в меншому ніж належно розмірі, що слугувало підставою для нарахування заборгованості та прийняття спірної вимоги. На підставі дослідження встановлених обставин суд дійшов висновку, що оскільки позивач як ФОП так і як адвокат здійснює один вид діяльності, то вимога про подвійну сплату податку не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Наведене обумовило прийняття рішення про задоволення позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Кіровоградського окружного административного суду від 26 грудня 2019 року, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував той факт, що позивачем не сплачувались обов`язкові зобов`язання з єдиного соціального внеску з осіб, які провадять незалежну професійну діяльність. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає таке:
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, позивач є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом на право зайняття адвокатською діяльністю №636 від 26.11.2008 року.
Також, позивач має статус фізичної особи - підприємця з 25.10.2018 та здійснює основний вид діяльності у сфері права (КВЕД 69.10).
21.05.2019 року ГУ ДФС у Кіровоградській області сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2754-19, в якій позивача зобов`язано протягом 10 календарних днів від дня отримання вимоги сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 2400,52 грн.
Відповідач не заперечує, що позивач у спірний період нараховував та сплачував єдиний внесок як фізична особа-підприємець , проте вважає, що це не виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як самозайнятою особою.
Не погодившись з позицією контролюючого органу позивач звернувся   до суду.
Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464).
Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є:
фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;
особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Отже законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
Тобто, Закон № 2464-VI не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.
Позивач є платником єдиного внеску - фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 2464-VI облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом. Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.
Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону № 2464-VI).
Відповідно до статті 5 Закону № 2464-VI розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року № 1162, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за № 1553/26330, (далі - Порядок № 1162).
Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).
Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).
Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 1162).
Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) ( пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162 ).
З матеріалів справи вбачається, що позивач як фізична особа-підприємець перебуває на обліку контролюючого органу як платник податків, у тому числі як платник єдиного соціального внеску.
Розділом ІІІ Порядку № 1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755.
Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1- ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12- ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).
Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, подають заяву за формою № 1- ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №1162).
Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2- ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).
З огляду на положення Порядку №1162 можливо дійти висновку про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ.
Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок №1162 не передбачає.
Встановлені обставини у цій справі свідчать про те, що позивач, після отримання свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, заяву за формою № 1- ЄСВ до контролюючого органу не подавав.
У той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідач самостійно встановив позивачу як фізичній особі-підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності до ІКП з КБК 71040000, що не узгоджується з нормами Порядку №1162, якими визначена процедура взяття на облік платників єдиного внеску.
Отже, підсумовуючи викладене, слід зазначити те, що як положення Закону № 2464-VI так і положення Порядку №1162 не дають підстав для висновку про те, що платник єдиного внеску може мати статус фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.
З цих підстав колегія суддів вважає неправомірною позицію контролюючого органу, яка стала підставою для прийняття оскарженої вимога та яка фактично зводиться до того, що у позивача наявний обов`язок нараховувати та сплачувати ЄСВ окремо як ФОП та окремо як самозайнята особа - адвокат з огляду на те, що він має статус фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
З урахуванням клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області, у відповідності до ст. 52 КАС України, суд здійснив процесуальне правонаступництво у справі шляхом заміни Головного управління ДФС у Запорізькій області її правонаступником Головним управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на  рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 340/1463/19 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного административного суду від 26 грудня 2019 року у справі №  340/1463/19– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та  може бути оскарженню  до касаційного суду  в порядку на строки, передбачені ст.ст. 328,329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко