ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2020 року м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Семенюк К.М., за участю ОСОБА_1 та діючого в його інтересах адвоката Пригор В.А., розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_1 , подану на постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 30 квітня 2020 року, - 
ВСТАНОВИВ:
Постановою  Садгірського районного суду м. Чернівців від 30 квітня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 424,20 грн.
Із постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 10 лютого 2020 року о 13 год. 47 хв. ОСОБА_1 у м. Чернівці, по 1-му провул. Дунайському, 80, керував транспортним засобом «Volkswagen Golf II» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка мова, почервоніння обличчя, нестійка хода.
 
У встановленому законом порядку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest» та у лікаря-нарколога ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився.
 
Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
 
На вказану постанову суду адвокат Бандуровський Б.П., діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 30 квітня 2020 року щодо притягнення останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апелянт вважає, що вищевказане рішення суду було винесене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Вказував, що ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді справи, так як належним чином не 
Справа №33/822/227/20                                     Головуючий у І інстанції: Байцар 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП                     Доповідач: Семенюк К.М.     

був сповіщений про її слухання, у зв`язку з чим  останній був позбавлений права здійснити належним чином захист своїх прав та законних інтересів. Тому просив поновити строк для оскарження постанови Садгірського районного суду м. Чернівців від 30 квітня 2020 року.
При цьому посилався на те, що працівниками поліції не було зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом або зупинку автомобіля під керуванням останнього і що це також не було підтверджено і в наданих письмових поясненнях свідками. Крім цього, зазначав, що у зв`язку із невстановленням працівниками поліції факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, справу судом з цього приводу було надіслано для належного оформлення. Однак, після повернення матеріалів у суд, будь-яких додаткових доказів надано не було.
Апелянт вказував і на те, що при спілкуванні ОСОБА_1 з працівниками поліції, його підзахисного не було ознайомлено з правами, які передбачені ст. 268 КУпАП.
Зазначав і про те, що відеодоказ щодо відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в матеріалах справи також відсутній.
Таким чином, апелянт вважає, що рішення районним судом було прийнято на припущеннях, у зв`язку з цим воно є помилковим по своїй суті і підлягає скасуванню.
Розглянувши справу, заслухавши ОСОБА_1 та діючого в його інтересах адвоката Пригор В.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, в межах поданої апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, апеляційний суд приходить до наступних висновків 
Так, згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Як вбачається із наданих матеріалів справи, що судом першої інстанції, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Вказане підтверджується розпискою, наявною у даному провадженні (а.п. 29 - розписка).
Крім цього, згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
У відповідності до вимог ст. 285 КУпАП, постанова оголошується  негайно  після  закінчення   розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. 
Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_1 у судовому засіданні під час судового розгляду справи присутнім не був. Будь-яких відомостей про надіслання йому копії постанови від 30.04.2020 року в строки і в порядок, передбачений ст. 285 КУпАП також немає.
Таким чином, пропущення апелянтом строку на оскарження постанови районного суду за вказаних обставин є поважною причиною, а тому його слід поновити.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не були дотримані в повному обсязі, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали істотне значення для правильного вирішення даної справи.
Так, відповідно до оскаржуваної постанови суду, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП  у зв`язку з тим, що 10 лютого 2020 року о 13 год. 47 хв. ОСОБА_1 у м. Чернівці, по 1-му провул. Дунайському, 80, керував транспортним засобом «Volkswagen Golf II» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка мова, почервоніння обличчя, нестійка хода.
 
У встановленому законом порядку, на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest» та у лікаря-нарколога, ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився.
 
Отже, суд за наслідками судового розгляду прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
За змістом диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальності за цим законом підлягають особи, які керують транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…… або особи, які керували транспортним засобом та відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.
Так, допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції  ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що 10.02.2020 року він, їдучи додому на автомобілі «Volkswagen Golf II» д.н.з. НОМЕР_1 , заїхав по дорозі до знайомого ОСОБА_3 . Останній запросив його до столу і запропонував вжити спиртне, на що він погодився. Після цього, він зателефонував, своєму племіннику ОСОБА_4 , щоб останній відвіз його додому. Стверджував, що працівники поліції його транспортний засіб не зупиняли, оскільки він ним не керував, а надані ним пояснення з цього приводу, останні до уваги не брали. 
Свідок ОСОБА_4 , будучи допитаним в апеляційному суді, пояснив, що 10.02.2020 року йому зателефонував його дядько ОСОБА_1 та попросив, щоб він під`їхав до нього на вул. Дунайську та забрав його автомобіль«Volkswagen Golf II» д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що останній вживав спиртне. Приїхавши, він побачив працівників поліції, які вже оформляли документи щодо ОСОБА_1 ..
Разом з цим зазначав, що долучені до матеріалів справи його письмові пояснення, він власноручно не писав, а при підписанні їх, не перечитував.
Крім цього, допитаний в апеляційному суді в якості свідка  ОСОБА_3 пояснив, що 10.02.2020 року він, перебуваючи вдома з друзями, відпочивав. Коли прийшов до нього, його знайомий ОСОБА_1 , він запросив останнього до столу, де вживали спиртне. Посидівши, ОСОБА_1 згодом вирішив піти. Транспортний засіб «Volkswagen Golf II» д.н.з. НОМЕР_1 останнього знаходився на вулиці біля його будинку. Потім, вийшовши на вулицю, він побачив, як працівники поліції складали протокол на ОСОБА_1 ..
Крім цього,твердження ОСОБА_1 підтверджується, окрім його пояснень, також і наданим поліцейськими відеозаписом, із якого слідує, що останній оспорює проведення огляду на стан сп`яніння та вказує, що 10.02.2020 року транспортним засобом «Volkswagen Golf II» д.н.з. НОМЕР_1 в стані сп`яніння не керував. 
При цьому із протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 364913 за ч.1 ст.130 КУпАП від 10.02.2020 року (а.п. 1) вбачається, що ОСОБА_1 із його змістом не погодився та вказав, що його автомобіль «був на місці і він нікуди не їхав на ньому».
Таким чином, як вбачається із зазначених вище обставин, що 10.02.2020 року ОСОБА_1 послідовно, із самого початку спілкування із працівниками поліції заперечував факт його керування і перебування за кермом автомобіля, у зв`язку з чим посилався на необґрунтованість проходження ним огляду на стан сп`яніння і мотивував свою незгоду.
Тому, враховуючи те, що обов`язок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції покладається саме на водія, як особу, що керує транспортним засобом, а під час апеляційного перегляду рішення судді районного суду не було встановлено достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1  транспортними засобом, то у зв`язку з цим, у останнього не виникало обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції.
Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності винуватості особи трактуються на її користь.
Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Зважаючи на викладене, вважаю, що рішення суду І інстанції є незаконним і необґрунтованим, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 245, п. 1 ч. 1 247, 251, 252, 280, 294 КУпАП, суддя Чернівецького апеляційного суду, - 
       П О С Т А Н О В И В :        
Поновити адвокату Бандуровському Б.П., діючого в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 30 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу адвоката Бандуровського Б.П., діючого в інтересах ОСОБА_1  - задовольнити, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівців від 30 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 , притягнутого до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП – скасувати. 
На підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі щодо останнього - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького
апеляційного суду К.М. Семенюк 

       Копія, згідно з оригіналом
       Суддя 
       Чернівецького апеляційного суду _________________ К.М. Семенюк
М. П. (підпис)