Справа  №753/5622/20                                   Головуючий в суді І інстанції - Заставенко М.О.
Провадження  №33/824/1847/2020                                                       Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
25 травня 2020 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , -
 
визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02.03.2020 року приблизно о 22 годині 50 хвилин в м. Києві по вул. Ю. Шевельова, 43, він керував автомобілем «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 з ознаками наркотичного сп`яніння: сповільнення мови, неприродна блідість. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.  
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням  ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2020 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що оскаржуване рішення на його думку є незаконним та необґрунтованим. Апелянт вказує, що правил дорожнього руху він не порушував та підстав для його огляду на стан сп`яніння не було. Ознаки сп`яніння у нього також були відсутні.
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
У суді першої інстанції ОСОБА_1 не оспорював відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, пояснивши її тим, що не мав часу на проходження безпідставного огляду, оскільки не мав жодних ознак сп`яніння. 
У суді апеляційної інстанції він підтримав вказані пояснення та просив закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
До показань ОСОБА_1 суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються іншими доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №361012 від 02.03.2020 вбачається, що ОСОБА_1 02.03.2020 року приблизно о 22 годині 50 хвилин в м. Києві по вул. Ю. Шевельова, 43, він керував автомобілем «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 з ознаками наркотичного сп`яніння: сповільнення мови, неприродна блідість. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України (а.с.1).
Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що з порушенням не згоден. Ознак сп`яніння не має. Від проходження огляду відмовився, бо немає часу. Факт роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 підтвердив власним підписом (а.с.1).
При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння безпосередньо підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 02.03.2020 року (а.с.2).
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він був безпідставно зупинений працівниками поліції є необґрунтованими. Оскільки, як вбачається з відеозапису доданого до матеріалів справи, працівниками поліції йому було повідомлено про причину його зупинки, зокрема порушення ним правил дорожнього руху, а саме не ввімкнення покажчика повороту. 
У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильними.
Оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилання апелянта на відсутність у його діях складу вказаного правопорушення із огляду на те, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння за кермом, спростовуються матеріалами провадження та суперечать вимогам закону. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не міг пройти огляд на стан сп`яніння, тому що поспішав, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки п.2.5 ПДР України, не містить виключень, коли водій може відмовитись від проходження огляду за певних обставин. 
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі. 
Доказів на спростування висновків місцевого суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.
Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року щодо  ОСОБА_1  - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                  В.О.  Габрієль