Справа № 151/380/19                                                                        
Провадження № 22-ц/801/11/2020
Категорія: 16
Головуючий у суді 1-ї інстанції Моцний В. С.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
Іменем України

09 червня 2020 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),
суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,
з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБОДІВКА-АГРО» 
на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2019 року, ухвалене суддею Моцним В.С. повний текст якого складено 05 серпня 2019 року
в справі №151/380/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБОДІВКА-АГРО» (позивач)
до ОСОБА_1 (відповідач)
про визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, - 

встановив:
ТОВ «ОБОДІВКА-АГРО» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, в обґрунтування якого посилалось на те, що 01 жовтня 2007 року між ним та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,1700 га, кадастровий номер 0525080400:02:000:0044, яка знаходиться в адміністративних межах Білокамінської сільської ради Чечельницького району Вінницької області та зареєстрований 20.11.2007 у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" про що вчинено запис за №040780400593. 
Пунктом 8 договору зазначено, що строк дії договору становить 10 років, відтак останнім днем строку дії договору вважається 20.11.2017.
Як зазначено в позові, товариство належно виконувало обов`язки за умовами договору і після закінчення строку договору продовжило користуватися земельною ділянкою відповідача по теперішній час, що підтверджується належними доказами. 
Ані до закінчення договору, ані протягом місяця, починаючи з 20.11.2017 від відповідача не надходив лист-заперечення у поновленні договору оренди землі. Також, земельна ділянка не поверталась з орендного користування відповідачеві, акт приймання-передачі (повернення) земельної ділянки між власником останньої та позивачем не складався. Виплативши орендну плату відповідачеві за 2017-2018 роки, підтверджує своє волевиявлення на продовження орендних відносин з останнім. 
Посилаючись на положення ч. 1 ст. 764 ЦК України товариством 19.04.2019 було направлено відповідачеві два примірники додаткової угоди про поновлення договору на тих самих умовах, строком до 20.11.2027, а також листа з проханням підписати вказану додаткову угоду. Однак, відповіді отримано не було, відповідач не підписав додаткову угоду про поновлення договору в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", що свідчить про невизнання ним права оренди позивача на земельну ділянку.
А тому просив суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 01.10.2007.
Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено .
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач ТОВ «ОБОДІВКА-АГРО» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом неправильно застосовано положення частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», статті 777 ЦК України, при цьому апелянт вважає, що до застосуванню підлягали частина перша статті 764 ЦК України та частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі».
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Забродець С.В. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. 
Відповідач до суду не з`явився, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено наступні обставини справи й відповідні їм правовідносини.
01 жовтня 2007 року між ТОВ "ОБОДІВКА-АГРО" та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі - земельної ділянки площею 2,1700 га, кадастровий номер 0525080400:02:000:0044, яка знаходиться на території Білокамінської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, який зареєстровано 20 листопада 2007 року у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040780400593.
Відповідно п. 8 договору він укладений строком на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Крім того, судом встановлено, що всупереч вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" було проведено подвійну державну реєстрацію договору оренди землі на вищевказану земельну ділянку відповідача, оскільки рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 20.09.2018, що набрало законної сили, визнано недійсним договір оренди землі №650-Б на належну ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ -ВН №039535 площею 2,1700 га, кадастровий номер 0525080400:02:000:0044, укладений 01.01.2016 між ТОВ "ОБОДІВКА-АГРО" та ОСОБА_1 і зареєстрований державним реєстратором Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області Фаренюком С.А. 10.08.2016 за №15833210 та скасовано його державну реєстрацію. 
При розгляді зазначеної справи представник ТОВ "ОБОДІВКА-АГРО" вказав, що договору оренди землі від 01.10.2007 не існує, а позивач користується вказаною земельною ділянкою, кадастровий номер якої 0525080400:02:000:0044 на підставі договору оренди землі №650-Б від 01.01.2016 .
Як вбачається із актів звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2017 та 31.12.2018 позивачем як підставу виплати орендної плати зазначено договір оренди землі від 01.01.2016 за №650-Б.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "ОБОДІВКА-АГРО" порушено вимоги ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в зв`язку з чим його право користування земельною ділянкою не було поновлено, а також не надіслав вчасно проект угоди про поновлення договору відповідачу.
Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки  і орендарем.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний  за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором  є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності  та справедливості (частина перша статті 627ЦК України).
За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення  та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства України, Законом України "Про оренду землі".
Відповідно статті 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати  50 років. 
Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (частина шоста статті 33 Закону України "Про оренду землі").
Частинами восьмою, дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.
Колегія суддів відкидає посилання апелянта на те, що укладений між сторонами договір оренди вважається автоматично продовженим на підставі статті 764 ЦК України та частини 6 статті 33 КУ «Про оренду землі» з огляду на наступне.
Право оренди землі на умовах автоматичної пролонгації виникає в орендаря поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» на підставі таких юридичних фактів: вчинення орендарем конклюдентних дій, а саме продовження користування спірною земельною ділянкою та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, які б свідчили про його намір скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився, а також відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.
Схоже правило міститься у статті 764 ЦК України, яка передбачає можливість поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму та немає заперечень наймодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору.
Таким чином, зазначені норми передбачені законодавцем на випадок відсутності конкретних дій, спрямованих на продовження дії договору, а в статті 764 ЦК України - з боку обох сторін договору оренди, коли орендар продовжує користуватись річчю.
Однак на відміну від положень статті 764 ЦК України, частина шоста статті 33 Закону № 161-XIV передбачає, що одна зі сторін, обов`язково попередньо має повідомити про своє бажання про поновлення договору оренди землі, оскільки має наступну умову свого застосування - за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. 
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що частина шоста статті 33 Закону№ 161-XIV є логічним продовженням правил, викладених у попередніх частинах цієї статті, та не може тлумачитися відірвано від їх змісту.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, строк дії договору оренди землі б/н від 01.10.2007 закінчується 20.11.2017 (реєстрація 20.11.2007), тоді як 01.01.2016 укладено договір оренди цієї ж землі за № 650-Б, тобто до закінчення дії попереднього договору було укладено інший договір між тими самими сторонами, який в подальшому рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 20.09.2018 визнано недійсним.
Отже, укладення договору оренди від 01.01.2016 №65-Б тієї ж земельної ділянки до закінчення дії договору від 01.10.2007 свідчить про відмову ТОВ «Ободівка-Агро» від дії цього договору оренди, що підтверджується актом звірки взаємних рахунків між товариством та ОСОБА_1 за договором оренди землі № 650-Б від 01.01.2016, а тому безпідставними є посилання позивача на те, що протягом одного місяця до закінчення дії договору, укладеного 01.10.2007 від відповідача не надійшов лист - заперечення про поновлення цього договору, що розцінюється позивачем як «мовчазна згода» на його автоматичну пролонгацію.
Крім того, судом вірно враховано, що ОСОБА_1 передав в оренду належну йому спірну земельну ділянку ОСОБА_2 , відповідно до укладеного між ними договору оренди б/н від 25.03.2019, який зареєстрований держаним реєстратором Чечельницької районної державної адміністрації Вінницької області Мазуренко Н.В. 23.05.2019 року №31754998, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.07.2019 №175076615 (а.с. 62-63), а також спростовує доводи позивача про продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі до теперішнього часу.
Отже на момент надіслання позивачем відповідачу додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 01.10.2007 року та її отримання ОСОБА_1 (а.с. 21, 22), останнім вже було укладено й зареєстровано в установленому законом порядку договір оренди землі з іншими орендарем.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Дослідивши надані сторонами докази і належно їх оцінивши, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не дотримався вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі», зокрема частини 6 цієї статті, оскільки в період 2016-17 років позивач виконував свої зобов`язання не відповідно до договору, який просить поновити на тих самих умовах, і на той самий строк, а договором від 01.01.2016 року, який в подальшому визнаний судом недійсним.
Отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд, 
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБОДІВКА-АГРО» залишити без задоволення, а рішення Чечельницького районного суду Вінницької області 31 липня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                І.М. Стадник 
       
Судді                                                                Ю.Б. Войтко
       
                                                                       І.В. Міхасішин