СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2020 р.                                                                   Справа № 922/3369/19  

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (доповідача): судді: при секретарі судового засідання:                                         за участю представників сторін: від боржника(заявника): від кредиторів 1,2,6,7: від кредиторів 3,4,5: від арбітражного керуючого:	Стойка О.В.  Попков Д.О., Пушай В.І.  Склярук С.І.    Не з`явився;  Не з`явились;  Фільчакова О.С. - особисто за паспортом;  Не з`явився;  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги  	 Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітекс"  м.Київ та арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича м.Суми	
на ухвалу господарського суду	 Харківської області  	
від 	17.12.2019р.  	
у справі 	№ 922/3369/19 (суддя Яризько В.О.)	
за заявою: 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" м.Харків	
про	банкрутство	

ВСТАНОВИВ:

   Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.12.2019р. в межах справи №922/3369/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" м.Харків про  банкрутство визнано вимоги наступних кредиторів :
-   ОСОБА_1 (далі - Кредитор 1) в сумі 890 000,00 грн. (четверта черга) та  витрати щодо сплати судового збору в сумі 3842,00 грн. (перша черга);
- Товариства з обмеженою відповідальністю "Ал-Рафідейн" (далі - Кредитор 2) в сумі 550 000,00 грн. (четверта черга) та  витрати щодо сплати судового збору в сумі 3842,00 грн. (перша черга);
- ОСОБА_2 (далі - Кредитор 3) в сумі 227 000,00 грн. (четверта черга) та  витрати щодо сплати судового збору в сумі 3842,00 грн. (перша черга);
- Товариства з обмеженою відповідальністю "Діло" (далі - Кредитор 4) в сумі              388 318,00 грн. (четверта черга) та  витрати щодо сплати судового збору в сумі                  3842,00 грн. (перша черга);
- Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансист" (далі - Кредитор 5) в сумі 2 820 000,00 грн. (четверта черга) та  витрати щодо сплати судового збору в сумі                  3842,00 грн. (перша черга);
- Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітекс" (далі - Кредитор 6) в сумі                  1 965 486,60 грн. (четверта черга) та  витрати щодо сплати судового збору в сумі                      3842,00 грн. (перша черга);
        -  Головного управління ДПС у Харківській області (далі - Кредитор 7)в сумі 578 943,33 грн. (47 811,87 грн. - друга черга, 531 131,46 грн. - третя черга) та  витрати щодо сплати судового збору в сумі 3842,00 грн. (перша черга).
Кредитор 6, не погодившись з прийнятою ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду в частині задоволення вимог Кредиторів 1,2,3,4,5 та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у визнанні вимог зазначених кредиторів у повному обсязі.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі обставинам справи. В обґрунтування своєї позиції заявник вказує про наступні обставини:
В частині оскарження кредиторських вимог щодо Кредиторів 1, 3, 4, апелянт наводить наступне:
- зокрема, внаслідок невиконання Договорів позики, які укладені між означеними кредиторами та боржником, судом не враховано, що доказами наявності фактичної заборгованості є не лише такі договори, що містять умови надання фінансової допомоги, а й безпосередньо докази перерахування коштів в порядку виконання договорів, які кредитором до суду першої інстанції не подавались та судом не розглядались;
- в оскаржуваній ухвалі місцевим судом не досліджувалось питання фактичного перерахування грошових коштів на виконання вищезазначених договорів поворотної фінансової допомоги позикодавцем на рахунок боржника, та, окрім того, судом не витребувались додаткові документи, які б підтверджували обставини викладені кредитором у заяві з грошовими вимогами до боржника; 
- самі лише додаткові угоди і акти звірки взаємних розрахунків, які складені між первісним кредитором та боржником, не можуть підтверджувати фактичне виконання цих правочинів між сторонами та не свідчать про реальність господарських операцій. При цьому, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які б підтвердили фактичне існування правовідносин за цими договорами, та місцевим господарським судом такі докази у кредитора не витребувались і не досліджувались;
- місцевим судом не враховано, що правочини про надання поворотної фінансової допомоги вчинений особами, які є пов`язаними та заінтересованими,   порушують публічний порядок, вчинені в результаті зловмисної домовленості кредитора та боржника.
В частині визнання кредиторських вимог Кредитора 2 в загальній сумі 553  842,00грн. апелянт, не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, аргументує свою позицію наступним:
- судом безпідставно визнано кредиторські вимоги Кредитор 2 до боржника за Договором про надання юридичних послуг від 14.01.2014р. на суму 550  000,00 грн., єдиним учасником та керівником якого є ОСОБА_3 , який не зважаючи на конфлікт інтересів, представляв боржника у попередньому судовому засіданні;
- на підтвердження грошових вимог в розмірі 550  000,00 грн. за Договором про надання юридичних послуг останнім надано лише акти здачі- прийняття юридичних послуг без зазначення обсягу наданих юридичних послуг та акт звірки, які не можуть підтверджувати реальність господарської операції за відсутності первинних документів, які б належним чином відобразили сплату первісними кредиторами грошових коштів у зазначеному розмірі на рахунок боржника;
З приводу визнання кредиторських вимог Кредитора 5 апелянт вказує, що   визнані судом у повному обсязі, оскільки боржник, перебуваючи у стані неспроможності виконати свої зобов`язання, прийняв на себе зобов`язання сплатити 2  800  000,00грн. за частку у статутному капіталі, що є абсурдним.
За узагальненими доводами апеляційної скарги, ТОВ "Бітекс" зазначає про неналежне   дослідження та не повне встановлення місцевим судом дійсності кредиторських вимог, у зв`язку з чим вважає безпідставною саму лише констатацію їх обґрунтованості і доведеності наданими доказами, лише на підставі їх визнання боржником.  Вважає, що у даному випадку всі встановлені обставини справи мають ознаки фіктивного банкрутства, а Договори, які укладені з Кредиторами 1,2,3,4,5 - підлягають визнанню недійсними.
Також зазначав, що суд першої інстанції, не дочекавшись визначених ст. 47 Кодексу  про банкрутство 70-ти днів, провів підготовче засідання, за наслідками якого безпідставно визнав вимоги вказаних кредиторів.
Арбітражний керуючий Шаматрін Є.М., також не погодившись з прийнятою ухвалою, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що судом першої інстанції було безпідставно відхилено клопотання про відкладення попереднього судового засідання, що призвело до прийняття невірного рішення про задоволення вимог наведених вище кредиторів. У зв`язку з чим просив суд скасувати наведену ухвалу та повернути справу на стадію розгляду заяв кредиторів. 
На апеляційну скаргу Шаматріна Є.М. від Кредиторів 1, 2, 3, 4, 5 надійшли відзиви аналогійного змісту в яких вказані особи заперечували проти доводів апеляційної скарги, наполягали на тому, що ухвала господарського суду прийнята з дотриманням строків, визначених вимог ч. 1 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства  та є мотивованою. Крім того, зазначили, що арбітражний керуючий Шаматрін Є.М., у зв`язку з його відстороненням від виконання обов`язків розпорядника майна, не є стороною у справі та не наділений правом на оскарження ухвали господарського суду.
Також на апеляційну скаргу Шаматріна Є.М. від Кредитора 7 надійшов відзив, за змістом якого представник заперечував проти доводів апеляційної скарги, оскільки не розгляд вимог кредиторів розпорядником майна у передбачений законом строк свідчить про бездіяльність останнього. Також просив поновити строк на подання відзиву апеляційну скаргу, у зв`язку з отриманням ухвали суду лише 13.02.2020.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене, а також те, що строк на подання відзиву на апеляційну скаргу пропущений на 4 календарні дні, що не є значним простроченням, апеляційний суд вважає за можливе поновити Головному управлінню ДПС у Харківській області строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Крім того, Кредитор 7 додатково повідомив апеляційний суд, що на адресу Північного Міжрегіонального відділення Міністерства юстиції була направлена скарга на дії/бездіяльність арбітражного керуючого Шаматріна Є.М., у зв`язку з чим просив врахувати дану обставину при розгляду даної справи.
На апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітекс» на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.12.2019 по справі 922/3369/19 від Кредиторів 1, 2, 3, 4, 5 надійшли відзиви аналогійного змісту, в яких вказані особи заперечували проти доводів апеляційної скарги, наполягали на тому, що Кредитор 6 має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів, однак таких заперечень не надходило, у зв`язку з чим судом першої інстанції було обґрунтовано розглянуто вимоги кредиторів у справі. 
На апеляційну скаргу Кредитора 6 від Шаматріна Є.М. надійшов відзив, в якому він частково погоджувався з вимогами апеляційної скарги зазначивши, що суд не в повній мірі дослідив заяви кредиторів, зокрема, первинні докази на підтвердження господарських операцій.
Також просив поновити строк на подання відзиву апеляційну скаргу, у зв`язку з отриманням ухвали суду лише 13.02.2020 та необхідністю додаткового часу для вивчення судової практики з цього приводу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи наведені положення законодавства та обставини справи, апеляційний суд вважає за можливе поновити арбітражному керуючому Шаматріну Є.М. процесуальний строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, оскільки у даному випадку строк на подання відзиву був пропущений з поважних причин.
В судовому засіданні апеляційної інстанції 02.03.2020 року, представники боржника та Кредиторів 2,3,4,5 проти доводів апеляційної скарги заперечували, вважали ухвалу суду першої інстанції законною, мотивованою та такою, що прийнята з дотриманням строків, визначених вимог ч. 1 ст 47 Кодексу України з процедур банкрутства.
Представник Кредитора 6 вважав доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими.
Заявник апеляційної скарги Шаматрін Є.М. у судове засідання не з`явився, через електронну пошту суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи через бажання бути особисто присутнім  у судовому засіданні та клопотання про долучення додаткових електронних доказів, які стосуються фінансового стану боржника.
Клопотання в частині долучення додаткових доказів залишено колегією суддів апеляційної інстанції без розгляду, оскільки подане з порушенням приписів ст. ст. 119, 269 Господарського процесуального кодексу України та без клопотання щодо продовження процесуального строку.
Колегія суддів не знайшла підстав до задоволення  клопотання в частині відкладення розгляду справу та ухвалила розглянути справу у відсутності Шаматріна Є .М, оскільки доказів поважності причин неявки заявником не надано, учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а явка сторін ухвалою суду від 03.02.2020р. не визнавалась обов`язковою.
У судовому засіданні оголошено перерву по справі до 30.03.2020 із занесенням відповідної ухвали  до протоколу судового засідання.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2020 з метою  можливості забезпечення реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, пов`язаних із участю у судовому засіданні, яка була обмеженою в контексті запроваджених заходів запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, дату судового засідання було змінено на 06.04.2020р. в межах процесуального строку, передбаченого ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.
У судове засідання 06.04.2020 від кредиторів 3,4,5 з`явилась ОСОБА_2, а представники Боржника, кредиторів 1,2,7 в судове засідання не з`явились, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили. 
Арбітражний керуючий Шаматрін Є.М. в судове засідання 06.04.2020 також не з`явився, на адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, яке обґрунтоване існуванням обмежувальних заходів щодо транспортного сполучення  між містами у зв`язку з чим явку вважав неможливою. 
Також від Кредитора 6 надійшло клопотання про визнання обов`язковою участі його представника у судовому засіданні та відкладення розгляду справи на час після закінчення карантину.
Судовою колегією зазначені клопотання Шаматріна Є.М. та Кредитора 6 відхилено з мотивів їх необґрунтованості, оскільки розгляд апеляційної скарги по суті був розпочатий 02.03.2020, тобто ще до існування обмежувальних заходів карантину, Шаматрін Є.М. не скористався своїм правом особистої участі в судових засіданнях без поважних причин, а Кредитор 6 у попередньому судовому засіданні висловлював свою позицію по суті апеляційної скарги, явка сторін не була визнана обов`язковою, учасникам справи надавалось достатньо часу для висловлення своєї правової позиції у справі.
За таких обставин,  з урахуванням спливу строків розгляду даної апеляційної скарги та відсутністю внесення змін до ст. 273 Господарського процесуального кодексу України Законом України №  540-ІХ від 30.03.2020р. щодо продовження строків розгляду апеляційної скарги на період карантину, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення даного клопотання та приходить до висновку про можливість закінчення розгляду справи у відсутності вказаних учасників справи.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.11.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" (далі - Боржник), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Шаматріна Є.М., встановлено строк подання розпорядником майна до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів до 16.12.2019 року, встановлено строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника до 16.12.2019 року.
Оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг", оприлюднено на офіційному веб-сайті 07.11.2019 (номер публікації 64036).
В межах тридцятиденного строку на подання заяв кредиторів, встановленого ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КзпБ), до Господарського суду Харківської області звернулись, серед інших:
-   ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 890 000,00 грн.;
- Товариство з обмеженою відповідальністю "Ал-Рафідейн" з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 550 000,00 грн.;
- ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 227 000,00 грн.;
- Товариство з обмеженою відповідальністю "Діло" з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 388 318,00 грн. ;
- Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансист" з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 2 820 000,00 грн. ;
Боржником за результатами розгляду грошових вимог вказаних кредиторів  визнано їх в сумі основного боргу у повному обсязі та включено до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, а також по  3842,00 грн. судового збору - до першої черги.
Як вже зазначалось, ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.12.2019 у справі №922/3369/19 визнано вимоги   Кредиторів 1,2,3,4,5,6,7 в сумі основного боргу у повному обсязі та включено їх до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, а також по 3842,00 грн. судового збору - до першої черги.
Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі дійшов висновку, що вимоги вказаних кредиторів в сумі основного боргу є обґрунтованими, доведеними наданими доказами, визнані боржником, а тому, за його висновком, наявні правові підстави визнати їх обґрунтованими та включити до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, а суми судового збору - до першої черги.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Щодо доводів апеляційної скарги Кредитора 6 - ТОВ "Бітекс".
Оскаржуючи зазначену ухвалу в частині задоволення кредиторських вимог  -  Кредиторів 1,3,4 - заявник зазначає, що місцевим господарським судом не досліджувалось фактичне виконання цих правочинів між сторонами та докази реальності господарських операцій. Він наполягає, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які б підтвердили фактичне існування правовідносин за цими договорами. Також, апелянт посилається на те, що дані правочини були вчинені заінтересованими особами відносно Боржника, оскільки  вони є близькими родичами з керівником боржника. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів зазначає наступне. 
Дослідивши зміст Договорів позики (надання поворотної фінансової допомоги) №ПРсс 208.18. від 04.12.2018р., №Прсс 16.19 від 22.03.2019р., № Прсс 100.19 від 09.09.2019р.,  №Прсс 116.19 від 19.09.2019р., №Прсс 207.18 від 04.12.2018р. (далі - Договори позики),  з яких виникли цивільні права та обов`язки сторін, що реалізується в провадженні у справі про банкрутство, судова колегія дійшла висновку, що укладені правочини за своїм змістом та правовою природою є договорами позики, які підпадають під правове регулювання §1 Глави 71 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Кредиторські вимоги у справі про банкрутство, що випливають з відносин позики, мають бути підтверджені саме щодо боржника виданими ним документами (укладеними правочинами). При цьому тягар доведення наявності таких вимог належними, достатніми та допустимими доказами покладається саме на кредитора.
Отже, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги конкурсного кредитора, які у даному випадку обґрунтовані заявником Договорами фінансової допомоги (позики), повинні бути підтверджені відповідними доказами. 
За приписами ст. 1087 ЦК України, розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Якщо інше не встановлено законом, то розрахунки між зазначеними особами можуть здійснюватися і готівкою.
Згідно п. 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (затвердженою Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22) безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.
Відповідно до п. 1 п.п.11, та п. 23 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.2017 №148, касові операції - операції суб`єктів господарювання між собою та з фізичними особами, пов`язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку;
Касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки.
За змістом ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 цього Кодексу).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України).
Отже, судова колегія вважає, що належними доказами, у розумінні ст. 76, 77 ГПК України, які б підтверджували надання відповідної фінансової допомоги боржнику - банківського перерахування або внесення готівкових коштів, тобто доказами передачі позикодавцем у власність позичальникові грошових коштів у розумінні ст. 1046 ЦК України, є відповідні виписки з банківських рахунків, квитанції до прибуткового касового ордера про приймання боржником готівки від означених кредиторів, журнал реєстрації прибуткових касових документів, касова книга, тощо.
Зазначені вище операції щодо надання грошових коштів підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями вказаних Договорів позики, копіями виписок по особовому рахунку, квитанціями до прибуткового касового ордеру, платіжними дорученнями (а.с. 27-38 т. 4)
Матеріали справи не містять доказів щодо оскарження чи визнання недійсними в судовому порядку вказаних договорів щодо надання поворотної фінансової допомоги, відтак, з огляду на презумпцію правомірності правочину, зазначені договори є чинними.
Таким чином, надаючи правову оцінку кредиторським Кредиторів 1,3,4  як обґрунтованим належними та достатніми доказами, місцевим господарським судом було повно та всебічно досліджений факт укладенності договорів про надання боржнику безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, зважаючи на їх реальний характер, що пов`язує момент їх укладення із фактом вчинення кредиторами-позикодавцями реальних дій щодо банківського перерахування або внесення грошових коштів у касу підприємства-боржника у визначених договорами сумах. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що грошові вимоги   Кредиторів 1,3,4, які ґрунтуються на Договорах позики - є обґрунтованими та документально підтвердженими, а отже підлягають задоволенню.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині пов`язанності наведених вище осіб родинними зв`язками, то статтею 1 КзПБ роз`яснено, що заінтересованими особами стосовно боржника є власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, що входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими. 
Таким чином, виходячи з наведених термінів, заінтересованість особи, відповідно до вказаного закону, - це стан юридичних зв`язків будь-якої особи, яка має з боржником, арбітражним керуючим чи кредитором спільні майнові та особисті немайнові права, або економічно та/або організаційно залежать одна від іншої, або які пов`язані з боржником трудовими відносинами чи родинними стосунками.
Реальний конфлікт інтересів, як зазначено в ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дії під час виконання зазначених повноважень.
Так, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка також є  єдиним засновником та безпосередньо керівником ТОВ "Діло"  (Кредитор 4) за твердженням заявника апеляційної скарги є доньками керівника підприємства Боржника.
Проте, вказані особи  не являються ані кінцевими бенефіціарними власниками Боржника, ані особами, які наділені одноособовими повноваженнями на прийняття будь-яких рішень щодо нього.
Крім того, ані Кодексом України з процедур банкрутства, ані будь-якими законодавчими актами не встановлено прямої заборони на пред`явлення кредиторських вимог від заінтересованих осіб,  а тому ці обставини повинні бути підтверджені відповідними доказами, яких суду не надано.
Щодо кредиторських вимог Кредитора 2,  ТОВ "Бітекс" вважає, що господарським судом Харківської  області було безпідставно визнані вимоги товариства за Договором про надання юридичних послуг  від 14.01.2014р. на суму 550  000,00гривень.
На переконання скаржника, суд першої інстанції безпідставно визнав такі вимоги, оскільки виконання цього правочину не підтверджується  належними доказами.
Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В обґрунтування заявлених вимог кредитор зазначає, що 14.01.2014 між Кредитором 2 (виконавець) та Боржником (замовник) укладено Договір про надання юридичних послуг, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу (юридичні послуги) замовнику.
Відповідно до умов розділу 4 Договору виконання юридичних послуг фіксується актом здачі-приймання наданих послуг, вартість послуг також вказується в акті здачі-приймання, оплата здійснюється протягом 10 днів з дня підписання відповідних актів.
На виконання умов Договору Кредитор 2(виконавець) надані юридичні послуги боржнику, що зафіксовано в актах надання послуг за період з грудня 2017 по вересень 2019, на загальну суму 657 500,00 грн., крім того станом на -01.12.2017 існувала заборгованість на суму 6 600,00 грн.
Вказані послуги були оплачені частково, а саме на суму 114 100,00 грн., про що складений акт звірки взаєморозрахунків станом на 17.10.2019, у зв`язку з чим заборгованість за даним договором складає 550 000,00 грн.
Так, дійсно акт звірки розрахунків не є первинним документом у розумінні положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", проте фактичне отримання боржником наданих послуг підтверджується підписом генерального директора Головенчиць С.Ф. в графі „від замовника" на актах надання послуг та  засвідченням підпису представника генерального директора печаткою підприємства, отже - прийняті без заперечень.
Факт отримання наданих послуг  не спростовано ТОВ "Бітекс".
 Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Кредитор 2 надані належні докази виконання взятих на себе зобов`язань, однак, боржник не виконав свої зобов`язання щодо оплати отриманих послуг своєчасно та в повному обсязі.
Тобто, надані акти здачі-приймання наданих послуг є належними доказами у розумінні  чинного законодавства та умов  Договору.
Доводи апеляційної скарги щодо наявного конфлікту інтересів через здійснення представництва Боржника директором Кредитора 2, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки предметом укладеного Договору є надання юридичних послуг, а тому явка в судове засідання Кредитора 2 в особі директора, який є єдиним учасником Товариства, є очікуваною.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених кредиторських вимог в цій частині.
При цьому заявлений розмір наданих послуг ТОВ "Бітекс " не оскаржувався.
Переглянувши ухвалу господарського суду в частині грошових вимог Кредитора 5, колегія суддів враховує таке.
В обґрунтування заявлених вимог, кредитор посилається на те, що 01.06.2016 між Кредитором 5 (виконавець) та боржником (замовник) укладено Договір № 4-К про надання інформаційно-консультаційних послуг, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати консультації з питань обігу цінних паперів.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Договору вартість робіт складає 30 000,00 грн., оплата має бути здійснена не пізніше 27 травня 2017.
26.05.2017 сторонами укладено додаткову угоду до Договору № 4-К від 01.06.2016, за умовами якої строк розрахунку продовжено до 27.05.2018.
25.05.2018 сторонами укладено додаткову угоду до Договору № 4-К від 01.06.2016, за умовами якої строк розрахунку продовжено до 27.05.2019.
На виконання умов договору Кредитор 5 (виконавець) надані інформаційно-консультаційні послуги Боржнику на суму 30 000,00 грн., що зафіксовано в акті № ОУ-0000041 від 01.07.2016.
Вказані послуги були оплачені частково, а саме на суму 20 000,00 грн., про що складений акт звірки взаєморозрахунків станом на 17.10.2019, у зв`язку з чим заборгованість за даним договором складає 20 000,00 грн.
Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Крім того, 11.10.2019 між Кредитором 5 (продавець) та Боржником (покупець) укладено Договір купівлі - продажу (відступлення) частини частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, за умовами якого продавець зобов`язався передати в власність покупця свою частину частки в статутному капіталі боржника, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цю частку. За відступлення частини частки покупець зобов`язується сплатити продавцю 2 800 000,00 грн. (пункт 3.1 Договору). Термін оплати один день з моменту підписання цього договору (п. 4.1 Договору).
На виконання умов вказаного договору сторонами складений та підписаний 11.10.2019 акт приймання-передачі частки у статутному капіталі боржника.
Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за боржником було перереєстровано право власності на частку в статутному капіталі в сумі 2 800 000,00 грн., однак, доказів проведення розрахунку матеріали справи не містять. 
При цьому, розмір визнаних кредиторських вимог скаржником не оспорюється. 
Внесення даних до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджує дійсне відступлення боржником частки у його статутному капіталі на користь Кредитора 5.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині наявності у суду повноважень для визнання вказаних вище договорів недійсними, судова колегія знаходить їх необґрунтованими, оскільки відповідної заяви на стадії затвердження кредиторських вимог від кредиторів, розпорядника майна або інших заінтересованих осіб, до суду першої інстанції не надходило.
Враховуючи положення ст. 269 Господарського процесуального кодексу України підстави до визнання таких правочинів недійсними на стадії перегляду ухвали суду першої інстанції - відсутні.
Заявник не позбавлений права заявити відповідні вимоги у передбаченому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів.
Жодних заперечень від скаржника на стадії затвердження вимог інших кредиторів, від ТОВ "Бітекс", не надходило.
Одночасно, колегія суддів зазначає, шо відповідно до ст. 49 Кодексу України з процедур з банкрутства ознаки неплатоспроможності встановлюються не в попередньому, а в підсумковому  засіданні
Стосовно  доводів апеляційної скарги арбітражного керуючого Шаматріна Є.М.
Причиною апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції арбітражним керуючим Шаматріним  Є.М., який станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали виконував обов`язки розпорядника майна боржника, є незгода з висновком суду про відхилення його клопотання про відкладення попереднього засідання. 
Так, на адресу суду першої інстанції 17.12.2019р. (а.с. 46-48 т. 6) від Шаматріна Є.М. надійшло клопотання про відкладення попереднього засідання через брак часу для здійснення дій з аналізу кредиторських вимог фінансово- господарської діяльності та інвентаризації майна боржника. 
Судом першої інстанції відхилено вказане клопотання з мотивів його необґрунтованості, оскільки за висновками суду у розпорядника майна було достатньо часу на вчинення покладених на нього дій, а  розпорядником майна не надано доказів того, які фактично ним були вчинені дії в процедурі розпорядження майном, не надано доказів того, що боржник або інші особи перешкоджали йому в виконання його обов`язків, не надавали витребувану інформацію, не надано інших доказів на підтвердження поважності несвоєчасного виконання вимог ухвали суду від 07.11.2019 у даній справі.
Колегія суддів переглянувши ухвалу суду першої інстанції в цій частині, вважає зазначені доводи безпідставними, з огляду на наступне.
Так, згідно з визначенням у ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий - фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України;
Відповідно до ст. 12 вказаного Кодексу, арбітражний керуючий, зокрема,  зобов`язаний здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвентаризацію майна, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію; подавати відомості, документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого у порядку, встановленому законодавством.
Під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).
Тобто, саме на арбітражного керуючого покладено обов`язок встановлення ознак банкрутства.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що з моменту відкриття справи про банкрутство та призначення арбітражного керуючого розпорядником майна (ухвала ГСХО від 07.11.2019р.) та до моменту затвердження вимог кредиторів минуло більше місяця.
Проте за вказаний час арбітражним керуючим не вчинено жодних дій, які покладені на нього відповідно до вимог Закону.
Відповідно до ч. 10 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд в ухвалі про відкриття провадження у справі може зобов`язати боржника провести аудит. Якщо боржник не має для цього коштів, господарський суд може призначити проведення аудиту за рахунок кредитора (кредиторів) за його (їхньою) згодою.
При цьому, відсутність аудиторського висновку не перешкоджає провадженню у справі про банкрутство.
Таким чином,  колегія суддів  відхиляє зазначені доводи арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. як необґрунтовані, оскільки вони суперечать передбаченим Законом про банкрутство обов`язкам арбітражного керуючого (розпорядника майна) та засадам судового контролю за діяльністю арбітражних керуючих у процедурах банкрутства, не спростовують обставин встановлених судом першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваної ухвали суду.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно можливості відкладення судового засідання в межах строку.
Як зазначено вище, 07.11.2019р. судом першої інстанції було опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг".
Відповідно ч.ч. 1, 5 ст. 45 КзпБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Розпорядник майна не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення у поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторам.
Згдіно з ч. ч. 1,2 ст. 47 КзпБ, попереднє засідання господарського суду проводиться не пізніше 70 календарних днів, а в разі великої кількості кредиторів - не пізніше трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду. Про попереднє засідання суду повідомляються сторони, а також інші учасники провадження у справі про банкрутство, визнані такими відповідно до цього Кодексу. У попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого  частиною першою  статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні.
На виконання вказаних вимог, судом першої інстанції в межах тридцятиденного строку, було розглянуто заяви кредиторів та прийнято рішення про їх задоволення.
Також, у попередньому засіданні 17.12.2019 судом першої інстанції була оголошена перерва до 17.12.2019 о 15:30 год.
Натомість, арбітражним керуючим, як розпорядником майна, в порушення вимог ст.45 КзпБ, вказані заяви кредиторів розглянуто не було, а було заявлено клопотання про відкладення попереднього засідання у зв`язку з браком часу.
При цьому, доказів того, що арбітражним керуючим Шаматріним Є.М. вчинялись певні дії, спрямовані на встановлення ознак банкрутства, суду не надано.
Таким чином, будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судова колегія не вбачає, оскільки попереднє судове засідання відбулось у строк, визначений ухвалою суду від 07.11.2019р. з дотриманням вимог ч. 1 ст. 47 КзпБ.
Враховуючи наведене вище, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 17.12.2019 у справі №   922/3369/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновку суду першої інстанції. 
Відповідно до підпункту 10 пункту 2 частини 2  статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, становила 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 3  824,00 грн. (1921,00*2).
Відтак, оскаржуючи до апеляційного суду ухвалу господарського суду Харківської області від 17.12.2019 у справі №922/3369/19, скаржникам належало сплатити судовий збір по 5763,00 грн. кожний (3842,00*150%).
Проте, кожним з скаржників при зверненні з апеляційними скаргами сплачено судовий збір по 2102,00грн., тобто у меншому розмірі, ніж передбачено законом.
  Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги  відносяться на заявників апеляційних скарг.
За таких обставин, у зв`язку з помилковим визначенням розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання цих апеляційних скарг та невірно сплаченого розміру, колегія суддів вважає за необхідне додатково стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітекс" м.Київ та арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича м.Суми на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційних скарг по 3661,00грн. з кожного.
Враховуючи викладене, керуючись статтями  269,  270,  275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітекс"  м.Київ та арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича м.Суми  - залишити без

задоволення.
Ухвалу господарського суду Харківської області від 17.12.2019 у справі №  922/3369/19  - залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції   покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Бітекс"  м.Київ та арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича м.Суми.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітекс"  (03062, м. Київ,              пр-т.  Перемоги, 67, код ЄДРПОУ 32380700) судовий збір за подання апеляційної скарги на користь Державного Бюджету України (Отримувач коштів УК Шевченкі/мХар Шевченківс/22030101,  Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37999654  Банк отримувача Казначейство України (ЕАП),  Код банку отримувача (МФО)899998,  Рахунок отримувача UA858999980313141206082020003  Код класифікації доходів бюджету 22030101,  Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________  (ПІБ чи назва установи, організації позивача),  на рішення від ______  (Дата оскаржуваного рішення)  по справі _________  (Номер справи),  Східний апеляційний господарський суд  (назва суду, де розглядається справа) у сумі  3661,00 грн.
Стягнути з арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича (вул. Привокзальна, 4, м. Суми, 40022, РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги на користь Державного Бюджету України (Отримувач коштів УК Шевченкі/мХар Шевченківс/22030101,  Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37999654  Банк отримувача Казначейство України (ЕАП),  Код банку отримувача (МФО)899998,  Рахунок отримувача UA858999980313141206082020003  Код класифікації доходів бюджету 22030101,  Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________  (ПІБ чи назва установи, організації позивача),  на рішення від ______  (Дата оскаржуваного рішення)  по справі _________  (Номер справи),  Східний апеляційний господарський суд  (назва суду, де розглядається справа) у сумі  3661,00 грн.
 Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні накази про стягнення судового збору в дохід державного бюджету України, надіславши оригінали судових наказів до відповідного Територіального управління Державної судової адміністрації України.
Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.
                    Повний текст постанови підписано 13.04.2020. 

Головуючий суддя                                                                    О.В. Стойка

Суддя                                                                                           Д.О. Попков

Суддя                                                                                           В.І. Пушай