СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2020 р.                                                                           Справа № 917/476/19  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя  Істоміна О.А., 
за участі секретаря судового засідання Полупан Ю.В.,
за участі:
приватного виконавця (Телявського А.М.) - не з`явився; 
боржника (ТОВ "Гадячсир") - адвокат Барсук В.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 2300 від 02.10.2018, довіреність б/н від 01.11.2018;
стягувача (ТОВ "Млинівський комплекс") - не з`явився;
3-ї особи (ТОВ "Торговий дім "Гадячсир-Україна") - не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу боржника - ТОВ "Гадячсир" (вх. № 1361П/3) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 23 квітня 2020 року по справі № 917/476/19 (повний текст складено 23.04.2020), винесену за результатами розгляду скарги боржника - ТОВ "Гадячсир" від 11.03.2020 за вх. № 15 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича по виконавчому провадженню ВП 61406456 під час примусового виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 20.06.2019 у справі № 917/476/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Млинівський комплекс",          с. Гиряві Ісківці Лохвицького району Полтавської області;
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", м.    Гадяч Полтавської області;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гадячсир-Україна", м. Гадяч Полтавської області;
про стягнення  935297,42 грн,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.06.2019 у справі № 917/476/19 стягнуто з ТОВ "Гадячсир" на користь ТОВ "Млинівський комплекс" 935297,42 грн основного боргу за договором поставки № 270-В від 01.11.2017 та 14029,46 грн витрат по сплаті судового збору. 
19.07.2019 на примусове виконання зазначеного рішення Господарським судом Полтавської області видано наказ по справі № 917/476/19.
27.02.2020 стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 19.07.2019 у справі № 917/476/19 (том 2 а.с. 155-156).
Приватним виконавцем Телявським Анатолієм Миколайовичем 27.02.2020 в межах виконавчого провадження ВП 61406456 з примусового виконання наказу від 19.07.2019 у справі № 917/476/19 винесено наступні постанови: про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області у справі № 917/476/19 (том 2 а.с. 178-179); про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 94932,68 грн  (том 2 а.с. 183-184); про арешт коштів боржника (том 2 а.с. 186-187);  про арешт майна боржника (том 2 а.с. 189); про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (том 2 а.с. 191-192); про розшук майна боржника (том 2 а.с. 194-196).
Божник - ТОВ "Гадячсир" 11.03.2020 за вх. № 15 (том 2 а.с. 77-83) звернувся до Господарського суду Полтавської області зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. під час здійснення виконавчого провадження ВП 61406456 з примусового виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 20.06.2019 у справі № 917/476/19, в якій просить:
1)          визнати неправомірними дії приватного виконавця Телявського А.М. (виконавчий округ місто Київ) щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 61406456 за заявою ТОВ "Млинівський комплекс" про примусове виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 19.07.2019 у справі № 917/476/19 про стягнення грошових коштів з ТОВ "Гадячсир" та вчинення примусових виконавчих дій в межах вказаного виконавчого провадження;
2)          визнати неправомірними та зобов`язати приватного виконавця Телявського А.М. (виконавчий округ місто Київ) скасувати винесені в межах виконавчого провадження ВП 61406456 постанови від 27.02.2020: про відкриття виконавчого провадження; про стягнення з боржника основної винагороди; про стягнення з боржника витрат на вчинення виконавчих дій; про арешт коштів боржника; про розшук майна боржника та про арешт майна боржника.
В обґрунтування скарги посилається на те, що у приватного виконавця Телявського А.М., який здійснює свою професійну діяльність на території міста Києва, відсутні підстави щодо відкриття виконавчого провадження ВП №       61406456 з виконання наказу Господарського суду Полтавської області по справі від 19.07.2019 № 917/476/19 та вчинення будь-яких виконавчих дій відносно боржника - ТОВ "Гадячсир", що знаходиться у м. Гадяч Полтавської області та здійснює свою господарську діяльність на території Полтавської області. Посилається на відсутність у боржника майна на території міста Києва та грошових коштів на його рахунках в банківських установах у м. Києві. Зазначає, що приватний виконавець, в порушення ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», відкрив виконавче провадження без проведення перевірки відомостей про наявність у ТОВ "Гадячсир" майна в м. Києві та грошових коштів на рахунках товариства, відкритих в банківських установах у м. Києві. Вважає, що сама по собі наявність у боржника відкритого банківського рахунку не свідчить про наявність на цьому рахунку грошових коштів, а отже не може бути підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 23.04.2020 у справі № 917/476/19 (суддя Пушко І.І.) закрито провадження в частині вимог про скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 27.02.2020 та постанови про стягнення з боржника витрат на вчинення виконавчих дій від 27.02.2020 ВП 61406456 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», розгляд скарг на дії приватного виконавця в частині постанов виконавця про стягнення основної винагороди та витрат виконавчого провадження віднесено до підвідомчості відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Відмовлено в задоволенні іншої частини скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М., з посиланням на те, що на момент винесення приватним виконавцем оскаржуваних постанов від 27.02.2020, боржник мав рахунки в банківських установах (АТ "Укрексімбанк", АТ "УкрСиббанк", АТ "Креді Агріколь Банк"), місцезнаходженням яких є м. Київ, що не заперечується скаржником. Суд першої інстанції, зазначає, що сама по собі наявність рахунку боржника в банківській установі, місцезнаходженням якої є м. Київ, є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду від 19.07.2019 у справі № 917/476/19 приватним виконавцем, який має право здійснювати виконавчі дії у виконавчому окрузі м. Києва. Той факт, що грошові кошти можуть бути як зараховані, так і списані з рахунку боржника в будь-який момент, виключає можливість підтвердження факту знаходження таких коштів на рахунку на момент відкриття виконавчого провадження. Крім того, на одному з рахунків боржника в АТ "Креді Агріколь Банк", місцезнаходженням якого є м. Київ, станом на момент відкриття провадження (27.02.2020) знаходились грошові кошти в сумі 135,00 грн, що підтвержується випискою по рахунку боржника в АТ "Креді Агріколь Банк" за період з 19.07.2019 по 27.02.2020 (том 4 а.с. 100-101). Місцевий господарський суд також врахував висновки Верховного Суду, викладені в  постановах від 10.09.2018 у справі № 905/3542/15, від 01.08.2019 у справі № 910/13508/15 та від 19.08.2019 у справі № 922/1293/15 щодо віднесення місця виконання виконавчого документу до відповідного виконавчого округу приватного виконавця, виходячи з місця знаходження установи банку, у якій є поточні рахунки боржника, в яких Верховний Суд не констатував необхідності дослідження факту наявності чи відсутності коштів боржника на вказаних рахунках. Тому суд дійшов висновку, що наявність рахунків боржника, відкритих у банківських установах міста Києва, є підставою для прийняття виконавчих документів до виконання відповідно до ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження". Отже, відсутні підстави для визнання неправомірними дій приватного виконавця Телявського А.М. з відкриття виконавчого провадження  ВП № 61406456 шляхом винесення постанови від 27.02.2020.
Боржник - ТОВ "Гадячсир" 05.05.2020, тобто з порушенням на один день строку на апеляційне оскарження ухвали суду, встановленого ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, засобами поштового зв`язку звернувся до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 23.04.2020 у справі № 917/476/19, задовольнити скаргу боржника - ТОВ "Гадячсир" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. по виконавчому провадженню ВП 61406456 в повному обсязі. 
В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що на момент відкриття виконавчого провадження у приватного виконавця була відсутня інформація з  документальним підтвердженням про наявність у ТОВ "Гадячсир" грошових коштів на всіх наявних у нього рахунках, відкритих в банківських установах м. Києва, тому станом на 27.02.2020 приватний виконавець не мав правих підстав для відкриття виконавчого провадження та винесення в його межах постанов про стягнення з боржника основної винагороди, про стягнення з боржника витрат на вчинення виконавчих дій, про арешт коштів боржника, про розшук майна боржника та про арешт майна боржника. Вважає, що банківські рахунки - це місце зберігання коштів, тому наявність у боржника відкритого банківського рахунку не свідчить про наявність на цьому рахунку грошових коштів, а отже сам по собі банківський рахунок не може бути підставою для відкриття виконавчого провадження, оскільки такою підставою є лише наявність коштів на рахунку. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано судову практику в аналогічних справах, зокрема у справах №№ 917/1785/16 та 917/1218/16, в яких задоволено скарги на дії приватних виконавців та скасовано постанови про відкриття виконавчих проваджень з підстав порушення приватними виконавцями правил територіальності під час відкриття виконавчих проваджень. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 у справі №  917/476/19 у зв`язку з ненаданням до апеляційної скарги заяви про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги та доказів надсилання копії апеляційної скарги на адресу 3-ї особи - ТОВ "Торговий дім "Гадячсир-Україна" апеляційну скаргу боржника залишено без руху на підставі п. 3 ч. 3 ст. 258, ст. 259 та чч. 2, 3, 6 Господарського процесуального кодексу України, з наданням скаржнику строку для усунення недоліків апеляційної скарги.
Після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 у справі №  917/476/19 поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою боржника, встановлено строк для подання відзивів, заяв та клопотань по апеляційній скарзі, призначено справу до розгляду на 11.06.2020 о 12:30 год. Явка сторін в судове засідання не визнавалася обов`язковою. 
Наступного дня копію зазначеної ухвали було надіслано на адреси учасників  справи рекомендованими листами з повідомленнями з приміткою «судова повістка». 
Крім того зазначену ухвалу оприлюднено на офіційному веб-порталі Судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/ та внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень у відповідності до ст. 122 Господарського процесуального кодексу України.
В силу приписів ст.ст. 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Представник боржника - ТОВ "Гадячсир" в судовому засіданні 11.06.2020 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.  
Приватний виконавець Телявський А.М. в судове засідання 11.06.2020 не прибув. До початку судового засідання 09.06.2020 за вх. № 5549 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами боржника, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що стягувачем в заяві про примусове виконання рішення зазначено місце знаходження майна боржника (грошових коштів) на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Укрексімбанк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127 та картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ «УкрСиббанк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріїнська, 2/12. Окрім того, в матеріалах виконавчого провадження наявна відповідь з АТ «Креді Агріколь Банк», що розташований за адресою м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, відповідно до якої у боржника відритий рахунок № НОМЕР_3 , залишок коштів на даному рахунку становив 135,00 грн. Чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження. Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій стягувач має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо). Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається. Приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, в тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах, тому відсутні підстави для задоволення скарги на дії приватного виконавця.
Стягувач - ТОВ "Млинівський комплекс" в судове засідання 11.06.2020 свого представника не направив. До початку судового засідання 10.06.2020 за вх. № 1792 на електронну поштову скриньку суду надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами боржника, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що на момент винесення оскаржуваної постанови, боржник мав рахунки в банках АТ «Укрексімбанк», АТ «УкрСиббанк», АТ «Креді Агріколь Банк», місцезнаходженням яких є м. Київ. З виписки по рахунку боржника АТ «Креді Агріколь Банк» за період 19.07.2019 по 27.02.2020 вбачається, що боржник мав чотири рахунки у вказаній банківській установі, при цьому на одному з рахунків знаходились грошові кошти в сумі 135,00 грн. Зазначає, що наявність рахунків боржника в банківській установі, місцезнаходженням якої є м. Київ, є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 19.07.2019 року в справі № 917/476/19 приватним виконавцем, який має право здійснювати виконавчі дії у виконавчому окрузі м. Києва. Той факт, що грошові кошти можуть бути як зараховані, так і списані з рахунку боржника в будь-який момент, виключає можливість підтвердження факту знаходження таких коштів на рахунку на момент відкриття виконавчого провадження, отже виконавчі дії були вчинені приватним виконавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для визнання їх неправомірними та для задоволення скарги боржника на дії приватного виконавця. Зазначає, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі № 910/1759/19 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Гадячсир». Також стягувач у відзиві просить розглянути справу за відсутності його представника.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Торговий дім "Гадячсир-Україна" правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, свого представника в судове засідання 11.06.2020 не направила. 
У відповідності до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи вищезазначене та зважаючи на те, що явка сторін в судове засідання не визнавалася обов`язковою, позиція боржника по суті справи викладена в апеляційній скарзі та позиція стягувача викладена у відзиві на апеляційну скаргу, в матеріалах справи достатньо документів для розгляду апеляційної скарги по суті, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду справи впродовж розумного строку, судова колегія дійшла висновку про можливість здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності приватного виконавця та представників стягувача і 3-ї особи.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі боржника та відзивах стягувача та приватного виконавця на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених судом обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження". 
Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені     Конституцією України, цим    Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього     Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього    Закону    підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст.ст. 6, 19 Конституції України, органи виконавчої влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим     Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються     Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з чч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до    Закону України "Про виконавче провадження"     знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
У відповідності до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. 
Тобто, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Аналогічна норма викладена в ч. 6 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Тобто виконавчі дії в уже відкритому виконавчому провадженні здійснюються приватним виконавцем без обмеження виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
З матеріалів справи вбачається, що приватний виконавець Телявський А.М. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва. Це підтверджується інформаційною довідкою  з Єдиного реєстру приватних виконавців України (том 4 а.с. 132).
27.02.2020 стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, тобто за місцем знаходження майна боржника - ТОВ «Гадячсир», із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 19.07.2019 у справі № 917/476/19 (том 2 а.с. 155-156) на підставі ст.ст. 24, 26 Закону України "Про виконавче провадження", з посиланням на те, що боржник має рахунки, відкриті в банківських установах м. Києва, а саме:
-          рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Укрексімбанк», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127, код банку 322313;
-          рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «УкрСиббанк», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Андріїнська, 2/12, код банку 351005.
Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. на підставі заяви стягувача винесено постанову від 27.02.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП № 61406456 з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 19.07.2019 у справі № 917/476/19 (том 2 а.с. 178-179).
Після відкриття виконавчого провадження 27.02.2020 приватним виконавцем Телявським А.М. в межах виконавчого провадження ВП 61406456 з примусового виконання наказу від 19.07.2019 у справі № 917/476/19 винесено постанови: про арешт коштів боржника (том 2 а.с. 186-187);  про арешт майна боржника (том 2 а.с. 189); про розшук майна боржника (том 2 а.с. 194-196); про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (том 2 а.с. 191-192); про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 94932,68 грн (том 2 а.с. 183-184).
Також приватним виконавцем Телявським А.М. 27.02.2020 з метою розшуку майна боржника були направлені численні запити до відповідних обліково-реєстраційних установ та реєстрів, від яких в подальшому надходили відповіді.
В матеріалах справи міститься відповідь АТ «Креді Агріколь Банк», що розташований за адресою м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, на запит приватного виконавця від 03.03.2020 вих. № 12829/2/1202-БТ (том 4 а.с. 100-101) відповідно до якої станом на 03.03.2020 у боржника в указаній банківській установі відкрито чотири рахунки: 
-          № НОМЕР_4 ( 980 ) - залишок 135,00 грн;
-          № UА553006140000026007500047467 (840) ) - залишок 0,00 дол. США;
-          № НОМЕР_6 ( 980 ) - залишок 0,00 грн;
-          № НОМЕР_7 (980) - залишок 0,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим     Законом     заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Відповідно до     ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження",     заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності та інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Частиною 4 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
У відповідності до ч. 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", у разі, якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному     статтею 56     цього Закону.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту (чч. 3, 7     ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").
За приписами ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження виконавець проводить перевірку майнового стану боржника. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження»).
Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження.
Отже, виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій стягувач має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо). Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається. Приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, в тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах. 
Частиною 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.
Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання  та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.
Безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію, як того вимагає скаржник, у цій справі означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України "Про виконавче провадження", у якому йдеться про "кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках".
Боржник - ТОВ «Гадячсир» має відкриті рахунки в банківській установі з місцем реєстрації в місті Києві.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 6 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Тобто подальші дії приватного виконавця в межах вже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця.
Враховуючи викладене, дії приватного виконавця, який здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, з відкриття виконавчого провадження шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та подальші виконавчі дії з винесенням постанов про арешт коштів на всіх рахунках боржника, відкритих у банківських установах, не суперечать нормам чинного законодавства. 
Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 905/3542/15 та підтверджена чисельною судовою практикою адміністративних судів у справах № 140/182/19, № 824/947/18-а, № 520/1523/19, № 826/16091/18, № 160/9377/18, № 560/4311/18, № 379/1636/18, № 420/97/19, № 440/383/19, № 460/103/19, практикою судів загальної юрисдикції у справі № 355/1167/17, практикою господарських судів у справі № 910/7534/18, № 905/2953/17, № 921/757/16-г/7.
Водночас, виконавець не може перевірити наявність коштів на рахунку (фактично здійснити перевірку майнового стану) до відкриття виконавчого провадження. Окрім того, природа безготівкових грошових коштів не виключає можливості їх миттєвого відчуження або переведення на інший рахунок в іншій фінансовій установі. Тому інформація про наявний залишок грошових коштів є актуальною лише станом на момент її перевірки. 
Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що сама по собі наявність рахунку боржника в банківській установі, місцезнаходженням якої є м. Київ, є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду від 19.07.2019 в справі № 917/476/19 приватним виконавцем, який має право здійснювати виконавчі дії у виконавчому окрузі м. Києва. Той факт, що грошові кошти можуть бути як зараховані, так і списані з рахунку боржника в будь-який момент, виключає необхідність підтвердження факту знаходження таких коштів на рахунку на момент відкриття виконавчого провадження. 
На підставі зазначеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 27.02.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП 61406456 та винесених у межах цього виконавчого провадження постанов від 27.02.2020 про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника та про розшук майна боржника, тому апеляційна скарга боржника в цій частині задоволенню не підлягає. 
Стосовно вимог скаржника про визнання неправомірними та скасування винесених приватним виконавцем Телявським А.М. у межах виконавчого провадження ВП 61406456 постанов від 27.02.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 94932,68 грн колегія суддів зазначає наступне.
Господарським процесуальним кодексом встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього    Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (стаття 339, частина перша    статті 340 цього Кодексу.
Натомість, згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою     статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження      (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо     законом    не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені    Законом України    "Про виконавче провадження", згідно з частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Водночас, частиною другою    статті 74 зазначеного Закону    передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
З наведених норм права вбачається, що    Законом України    "Про виконавче провадження"    встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо постанов про стягнення основної винагороди та витрат виконавчого провадження, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Подібний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15, від 12.09.2018 у справі № 906/530/17, від 03.10.2018 у справі № 813/4440/16.
Враховуючи викладене,  судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про закриття провадження в частині вимог про скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 27.02.2020 та постанови про стягнення з боржника витрат на вчинення виконавчих дій від 27.02.2020 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вимоги скаржника в зазначеній частині спір не підлягають розгляду за правилами господарського судочинства та відноситься до юрисдикції адміністративних судів. 
Відповідно до    ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до    Закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,  вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до чч. 1, 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписами чч. 1, 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції  дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. Наведені приватним виконавцем в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм процесуального права. Тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги боржника - ТОВ "Гадячсир"  та залишення без змін ухвали Господарського суду Полтавської області від 23.04.2020 у справі № 917/476/19.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ч. 2 ст. 254,     п. 25 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 269,    270, 271, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275,    ст.ст. 276,    281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу боржника - ТОВ "Гадячсир"  залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 23 квітня 2020 року по справі № 917/476/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно п. 2 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.06.2020

Головуючий суддя                                                                    Н.М. Пелипенко

Суддя                                                                                           С.В. Барбашова  

Суддя                                                                                           О.А. Істоміна