П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_____________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/2752/19	
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

17.12.2019 року позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення відповідача від 16.10.2019 року №05660506 та №05670506. 
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він, як фізична особа-підприємець 05.12.2019р. отримав оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими до нього застосовано штрафні санкції в сумі 5105,50 грн. за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та штраф в сумі 510,00 грн. за порушення пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України. 
Оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту фактичної перевірки від 26.09.2019 р., про факт проведення якої позивач не був обізнаним, у її проведенні участі не брав, а в акті перевірки у якості його представника вказана ОСОБА_2 , яка є іншою фізичною особою-підприємцем, здійснює власну підприємницьку діяльність в одному з ним приміщенні і не є його уповноваженою особою. Посилаючись на вищевикладене та на приписи ст.ст.81, 86 Податкового кодексу України, позивач вважає, що перевірка не відбулась як юридичний факт внаслідок суттєвих процедурних порушень з боку працівників податкового органу, що виключає використання її результатів як підстави для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки встановити наявність порушень вимог законодавства можливо виключно при проведенні в законному порядку відповідної перевірки.
          Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, задоволений адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; визнані протиправними і скасовані прийняті Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі податкові повідомлення - рішення від 16 жовтня 2019 року №05660506 та №05670506. Також з відповідача  на користь позивача стягнуті судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн., понесені позивачем при звернення до суду з позовом. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності під час проведення фактичної перевірки представника позивача, оскільки фактична перевірка була проведення у присутності ОСОБА_2 (представника позивача) та особи, яка проводила розрахунки (продавця) ОСОБА_3 , яка є найманим працівником позивача.
При цьому апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_2 представилась власником магазину та представником позивача на підставі усного договору та добровільно розписалась у направленнях на перевірку із зазначенням свого статусу «представник». Контроль-розрахункова операція з придбання пива та цигарок була проведена у присутності зазначених осіб, запит на отримання копій документів  був отриманий представником позивача - ОСОБА_2
Також, на думку апелянта, суд першої інстанції  не прийняв до уваги той факт, що представник позивача та найманий працівник позивача, після ознайомлення із наказом про проведення перевірки та направленнями, відмовились надавати будь-які документи, що стосуються перевірки, підписувати та отримувати матеріали перевірки, надавати пояснення та заперечення, мотивуючи це відсутністю ОСОБА_1 . Зазначені обставини підтверджені відповідним актом відмови від 26.09.2019 року та описом отримання копій документів від 26.09.2019 року.
За таких обставин, апелянт вважає, що встановлені під час проведення фактичної перевірки, порушення, є належною підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 25.09.2006 р., номер запису про державну реєстрацію 2  497  000  0000  001652.
ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яким користується на підставі договору оренди приміщення від 13.01.2019 р., укладеного з орендодавцем ОСОБА_4 .
Основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД є 47.11 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами».
Позивач має чинні ліцензії на право здійснення торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а за місцем провадження господарської діяльності також має і зареєстрований в установленому порядку реєстратор розрахункових операцій.
Відповідно до матеріалів справи, наказом ГУ ДПС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 13.09.2019р. №126 призначено, проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з підстав, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.
На підставі цього наказу видані направлення на фактичну перевірку від 23.09.2019р. № 0027 та № 0028.
До початку фактичної перевірки 23.09.2019 р. посадові особи  відповідача здійснили контрольно-розрахункову операцію, придбавши в магазині за адресою: АДРЕСА_2 , пляшку пива алкогольного «Балтика 3» за ціною 19,00 грн. та пачку цигарок «Rothmans» за ціною 39,50 грн., про що склали акт контрольної розрахункової операції №005/21/22 від 23.09.2019 р. 
Цим актом зафіксований факт продажу громадянкою ОСОБА_3 вказаних товарів без проведення операції через реєстратор розрахункових операцій та без роздрукування розрахункового документу. При цьому в акті зазначено, що розрахунок проведений через банківський термінал за допомогою платіжної картки, отримувачем коштів та продавцем товарів є власник банківського терміналу.
Після проведення контрольно-розрахункової операції посадові особи відповідача приступили до фактичної перевірки, вручивши громадянці ОСОБА_2 направлення на проведення перевірки, в яких зазначена особа проставила свій підпис у якості представника  позивача.
Також, посадовими особами контролюючого органу складений адресований ОСОБА_2 запит про надання документів від 23.09.2019р. №006/21/22, яким її зобов`язано надати у строк до 27.09.2019 р. Книгу обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_1 за період з 24.09.2017 р., документи щодо походження товарів та договір з банком на обслуговування банківського терміналу.
26.09.2019 р. посадовими особами відповідача складені опис отримання документів №014/21/22 та акт відмови №015/21/22, за змістом яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились надати будь-які документи, відмовились від підпису та отримання будь-яких матеріалів перевірки, надання письмових пояснень чи зауважень, мотивуючи це відсутністю ФОП ОСОБА_1 
23.09.2019р. складений акт фактичної перевірки від №0025/21/22/РРО/ НОМЕР_1 , який зареєстрований в  податковому органі 26.09.2019 року, та в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не забезпечено ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем реалізації товарів, а також продаж товарів, які не відображені у такому обліку. На товари відсутні будь-які документи, які підтверджують їх походження, а також відсутня  Книга обліку доходів і витрат, всього встановлено наявність необлікованих товарів згідно з додатком до акту на суму 2552,75 грн. 
Актом фактичної перевірки зафіксовано, що у приміщенні здійснюють господарську діяльність декілька фізичних осіб-підприємців, а саме ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , якій належить банківський термінал та яка є власником товарів, які продаються із застосуванням цього терміналу.
У висновках акта перевірки зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР та пункту 177.10 статті 177, статті 44 Податкового кодексу України.
Також, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець 15.01.2008р., номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 2  499  000  0000  023721, і здійснює підприємницьку діяльність в одному з позивачем приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яким користується на підставі договору оренди приміщення від 13.01.2019р., укладеного з орендодавцем ОСОБА_4 .
Додатково податковий орган надав до суду першої інстанції акт фактичної перевірки від 09.10.2019 р. №0042/21/22/РРО/ НОМЕР_2 щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , за змістом якого на підставі акту фактичної перевірки позивача від 26.09.2019р. №0025/21/22/РРО/ НОМЕР_1 посадовими особами контролюючого органу встановлено порушення саме ФОП ОСОБА_2 вимог законодавства при продажу товарів, щодо яких складено акт контрольної розрахункової операції №005/21/22 від 23.09.2019 р.
Відповідно до акту фактичної перевірки позивача в цій справі, виявлені порушення полягають у не веденні в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійсненні продажу товарів, що не відображені в такому обліку, а також у незабезпеченні наявності підтверджуючих документів щодо походження товарів і не зберігання документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
На підставі зазначеного акту фактичної перевірки, відповідач 16.10.2019 р. прийняв такі податкові повідомлення-рішення:
- №05660506 про застосування до позивача штрафу в розмірі 510,00 грн. на підставі пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України за порушення пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України;
- №05670506 про застосування до позивача фінансової санкції у розмірі 5105,50 грн. на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового відповідача  про порушення  позивачем  вимог податкового законодавства є хибними, оскільки копія наказу до початку проведення фактичної перевірки та направлення на перевірку не були вручені, а ні позивачу, а ні його представнику; особа, яка визначена посадовими особами відповідача в якості представника позивача, не має жодного відношення до його господарської діяльності; відповідач не наддав доказів того, що позивач був запрошений для пояснень або для надання доказів до податкового органу. У справі відсутні будь-які докази того, що позивач був обізнаний про проведення перевірки.
Оскільки не відбулось фактичного допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, внаслідок відсутності осіб, які могли б вчиняти дії щодо допуску або не допуску посадових осіб відповідача до перевірки, суд першої інстанції виходив з того, що невідповідність процедури проведення фактичної перевірки вимогам спеціального законодавства має наслідком відсутність компетенції на прийняття податкових повідомлень-рішень на підставі  такої перевірки.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (надалі - Закон №265/95-ВР), суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Відповідальність за порушення вказаних вимог передбачена статтею 20 Закону №265/95-ВР, відповідно до якої до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Пунктами 44.1 та 44.3 статті 43 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Відповідальність за порушення цих норм встановлена статтею 121 Податкового кодексу України, відповідно до якої незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.
Апелянт наполягає на  вчинення  порушень зазначених норм податкового законодавства саме позивачем в цій справі - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 .
Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, вважає зазначені висновки податкового органу помилковими з огляду на таке.
Фактична перевірка була призначена  стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Контрольно-розрахункова операція з придбання пляшки пива та пачки цигарок проведена за допомогою платіжної карти через банківський термінал, який належить іншій фізичний особі-підприємцю ОСОБА_2 , яка і є отримувачем коштів  та продавцем товарів. 
Зазначені обставини  підтверджені  наданою  податковим органом копією акту фактичної перевірки від 09.10.2019 р. №0042/21/22/РРО/ НОМЕР_2 щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .
Перед початком  проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 направлення на проведення перевірки були вручені  особі, яка не є представником  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Доказів того, що ОСОБА_2 є представником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 апелянт не надав, як і не надав доказів того, що ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з позивачем. Вказані обставини не були перевірені під час проведення перевірки та не доведені податковим органом під час розгляду справи судом першої інстанції та при апеляційному оскаржені.
Відповідно до положень ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, як: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80).
Відповідно до п.80.4 ст. 80 Податкового кодексу України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 Податкового кодексу України, відповідно до якої посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: 
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Отже, право приступити до проведення фактичної перевірки виникає лише тільки за наявності законних підстав для її проведення та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених Податковим кодексом України, направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення.
Матеріалами справи підтверджено та доводами апеляційної скарги не спростовано відсутність позивача під час проведення  фактичної перевірки та те, що направлення на фактичну перевірку та наказ про її призначення не вручались позивачу або уповноваженій ним особі, позивач не запрошувався до податкового органу для надання пояснень або надання доказів.
За таких підстав апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності юридичного факту - проведення 23.09.2019 року фактичної перевірки позивача, та як наслідок наявність правових підстав для скасування оскаржуваних  податкових повідомлень-рішень.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, суд - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року у справі № 540/2752/19 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складений 12.05.2020 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.