Номер провадження: 22-ц/813/2862/20 
Номер справи місцевого суду: 522/5980/18
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,
за участю секретаря – Фабіжевської Т.С.,
розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланіної Вікторії Іванівни, третя особа Кредитна спілка «Істок» про зобов`язання скасувати запис про право власності на майно,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланіної Вікторії Іванівни, третя особа – Кредитна спілка «Істок», про зобов`язання скасувати запис про право власності на майно, право власності та суб`єкта цього права форма власності: приватна, розмір частки: 1/1 за номером 23664201 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 19886890, вчиненого 07.04.2017 року, вчиненого на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу), індексний номер: 34693956 від 10.04.2017 року.
Станом на теперішній час справа по суті не слухалась, засідання по справі призначались на 30 вересня 2019 року та 18 листопада 2019 року, проте позивач не прибув у судові засідання, не поцікавився у суді розглядом свого позову, при цьому представник позивача Зачепіло О.В. на електронну адресу суду двічі надсилав клопотання про відкладення судових засідань у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, проте жодного разу не надав доказів поважності неприбуття в засідання.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що з вересня 2019 року по грудень 2019 року позивач перебував поза межами України у відрядженні, тому не міг бути присутнім в судових засіданнях. Його представник надсилав двічі заяви про перенесення судового засідання до суду через значну завантаженість саме в ці дні, а саме 30.09.2019 року та 18.11.2019 року, на решту засідань він не з`являвся.
У відзиві КС «Істок» на апеляційну скаргу вказав, що позивач під час розгляду справи у Приморському районному суді м. Одеси користувався представництвом двох різних адвокатів. Проте жоден з них не прийняв участь у судовому засіданні ані 30 вересня 2019 року, ані 18 листопада 2019 року.
У судове засідання, призначене на 02 квітня 2020 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 13 квітня 2020 року.
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції вірно послався на те, що засідання по справі призначались на 30 вересня 2019 року та 18 листопада 2019 року, проте позивач не прибув у судові засідання, не поцікавився у суді розглядом свого позову, при цьому представник позивача Зачепіло О.В. на електронну адресу суду двічі надсилав клопотання про відкладення судових засідань у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, проте жодного разу не надав доказів поважності неприбуття в засідання.
Колегія суддів зазначає, що залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін. 
Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст. 257 ЦПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Як вбачається з матеріалів справи, 30 вересня 2019 року на електрону адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява адвоката Зачепіло О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якій представник позивача просить відкласти судове засідання у зв`язку з його участю у судовому засіданні у Малиновському районному суді м. Одеси у справі (т. 2, а.с. 77-78). 
30 вересня 2019 року сторони у справі не з`явились, судове засідання відкладено на 18 листопада 2019 року о 10 год. 30 хв., що підтверджується довідковим листом (т. 2, а.с. 83).
18 листопада 2019 року на електронну адресу суду першої інстанції від адвоката Зачепіло О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка вмотивована тим, що 18 листопада 2019 року о 11 годині 00 хвилин в Голосіївському районному суді м. Києва буде відбуватись інше судове засідання №523/5312/19 за його участі (т. 2, а.с. 92-93).
Однак представником позивача на підтвердження участі у судовому засіданні у Голосіївському районному суді м. Києва саме 18.11.2019. не було надано жодного належного та допустимого доказу.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що за змістом ст.ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Недобросовісним користування процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез`явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Скаржник в своїй апеляційній скарзі не довів обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги. 
Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судове рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є такими, що не відповідають обставинами справи. Більш того ОСОБА_2 не надав жодного належного та допустимого доказу про перебування поза межами України у відрядженні з вересня по грудень 2019 року.
Щодо доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає звернути увагу на те, що Верховний Суд роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причини повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. 
Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Суд зауважив, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутністю позивача (постанова від 22.05.2019 у справі №310/12817/13). 
Апеляційний суд наголошує на тому, що інтереси ОСОБА_1 у вказаній справі представляють одночасно наступні представники: ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 120), ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 134), ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 176), ОСОБА_6 (т. 2, а.с. 64), ОСОБА_7 (т. 2, а.с. 66), ОСОБА_8 (т. 2, а.с. 79).
Інформація щодо розірвання договорів про надання адвокатських послуг до суду першої інстанції не надходило, а отже вищеперераховані адвокати мали право представляти інтереси ОСОБА_1 у суді першої інстанції.
Однак у судові засідання, які були призначені на 30 вересня 2019 року та на 18 листопада 2019 року, ніхто з представників не з`явились.
Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та прийнята з порушенням правил підсудності не приймаються до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення питання про залишення позову без розгляду, а тому законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 13 лютого 2020 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               А.І. Дрішлюк