ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/18538/19
Номер провадження: №22-ц/819/598/20

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

28 квітня 2020 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,
суддів: Майданіка В.В.,
Орловської Н.В.,
секретар судового засідання Литвиненко В.О.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 січня 2020 рокуу складі судді Кузьміної О.І. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк», (далі за текстом – Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 31 травня 2011 року між банком та  ОСОБА_1  укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 14000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.Своїм підписом у заяві анкеті позичальник підтвердив, що підписана нею заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які викладені на сайті банку http://privatbank.ua\\terms\pages\70 складає договір про надання банківських послуг.
Оскільки ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала і станом на 05 вересня 2019 року за нею рахується заборгованість в загальному розмірі 49669,77 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредита - 19105,13 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту – 13078,31 грн.; пені за прострочене зобов`язання – 13794,91 грн.; пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. – 850,00 грн.; штрафу (фіксована частина) – 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) –2341,42 грн., позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 49669,77 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні суми та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що  при укладанні договору сторони керувались положеннями ч.1 ст. 634 ЦК України.  Ухвалюючи рішення, суд не врахував, що заява, підписана позичальником свідчить про погодження та підтвердження факту повного інформування про умови кредитування,  що надані відповідачеві для ознайомлення у письмовій формі. Відповідач не заперечувала факт ознайомлення із Умовами і Правилами надання банківських послуг. Оскільки згідно виписки з карткового рахунку підтверджено факт використання відповідачем кредитних коштів та часткове їх погашення із врахуванням встановлених тарифів, тому дії відповідача свідчать про визнання і виконання погоджених умов договору, що згідно ч.2 ст.642 ЦК України є прийняттям пропозиції.
Крім того, позичальник підписала довідку про умови кредитування від 31.05.2011 року, що вказує на погодження нею умов кредитування із використанням платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». 

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Мусулевський А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просив у її задоволені відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що підстави для стягнення із відповідача процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів) із заявлених позивачем підстав позову відсутні, так як банк не надав належних доказів на підтвердження розміру встановленої умовами договору процентної ставки, а витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт, як і Умови та Правила наданням банківських послуг відповідачем не підписані, тому не свідчать про прийняття позичальником запропонованих йому умов щодо ціни договору, а також встановленої відповідальності.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду з огляду на наступне. 

Так, судом встановлено, що 31 травня 2011 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Банку та надання платіжної картки (а.с.12).
У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Крім того, 31.05.2011 року сформована довідка про умови кредитування та використання платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій міститься детальний опис досягнутих між сторонами домовленостей щодо всіх істотних умов кредитування та відповідальності в разі порушення зобов`язань, обізнаність з якими відповідач посвідчила власним підписом (а.с.13).

Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 05 вересня 2019 року становить 49669,77 грн., з яких заборгованості за тілом кредита - 19105,13 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту – 13078,31 грн.; пеня за прострочене зобов`язання – 13794,91 грн.; пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. – 850,00 грн.; штрафу (фіксована частина) – 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) –2341,42 грн.

Під час вирішення питання щодо стягнення з відповідача на користь Банку суми заборгованості колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою ( штраф , пеня) є грошова сума чи майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом законодавства.

У разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ч.1 ст. 1050 цього Кодексу, зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Отже, у разі укладання кредитного договору проценти за користування позиченими коштами визначаються законом щодо розміру та підстав, які визначаються актами законодавства, а також договірні, розмір і підстави стягнення яких визначають сторони у договорі.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 зазначила про ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг у своїй заяві, а також підтвердила свою обізнаність щодо всіх істотних умов кредитування та відповідальності в разі їх порушення, підписавши довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 31.05.2011 року, де міститься їх детальних опис, висновок суду щодо недоведеності розміру встановленої умовами договору процентної ставки, а також встановленої відповідальності за порушення зобов`язань не ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Приймаючи до уваги, що у відповідності до частини першої статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким позовні вимоги Банку слід задовольнити частково.

На підставі наведеного, зважаючи на умови укладеного між сторонами Договору та норми чинного законодавства, а також наданого Банком розрахунку заборгованості, з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню заборгованість, яка складається з: заборгованість за тілом кредита у розмірі 19105,13 грн., заборгованість за простроченим тілом кредита у розмірі 13078,31 грн., судовий штраф у розмірі 2341,42 грн, а всього 34524,86 грн.

Що ж стосується вимог про стягнення пені та штрафу, то апеляційний суд виходить з такого.
За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення. Оскільки юридична відповідальність позичальника у вигляді сплати штрафу та пені встановлена по суті за схожі порушення, їх одночасне застосування за одне і те саме порушення буде порушенням положень, закріплених ст.61 Конституції України, а тому заявлені до стягнення пеня за прострочене зобов`язання у розмірі 13794,91 грн., пеня у сумі 850 грн та штраф у розмірі 500 грн. стягненню з відповідача не підлягають.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України наявні підстави для перерозподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню різниця по сплаті судового збору у розмірі 3337,74 грн.
Керуючись ст.ст. 367,374, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 січня 2020 рокускасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредита у розмірі 19105,13 грн., заборгованість за простроченим тілом кредита у розмірі 13078,31 грн., стягнути судовий штраф у розмірі 2341,42 грн, а всього 34524,86 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3337,74 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Дата складання повного тексту постанови - 14 травня 2020 року.

Головуючий    О.В. Кутурланова 
Судді: В.В. Майданік 
Н.В.Орловська