Постанова                               
Іменем України               
                  
27 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 759/15306/17
провадження № 61-15722св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,             
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та стягнення коштів, 
 
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року у складі судді Величко Т. О. та постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня             2019 року у складі колегії суддів: Оніщук М. І., Шебуєва В. А., Крижанівська Г. В.,
 
                                                            ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Toyota Highlander, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_5 , укладений 15 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за довідкою-рахунком № BIA469185; стягнути з ОСОБА_2 на користь            ОСОБА_1 збитки в розмірі 1 956 500 грн, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.
 
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 15 травня 2014 року між ним та ОСОБА_2 було досягнуто домовленість про купівлю-продаж за                  35 000 доларів США належного відповідачу автомобіля марки Toyota Highlander, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер двигуна НОМЕР_5 .
 
На виконання вказаного правочину, вчинення якого відбувалося у Центрі ДАІ ГУМВС України у Дніпропетровській області шляхом оформлення довідки-рахунку від 15 травня 2014 року № ВІА469185, позивач передав відповідачу кошти у зазначеному розмірі та отримав від ОСОБА_2 придбаний автомобіль. Того ж дня працівниками зазначеного Центру ДАІ позивачу було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також було замінено державний номерний знак автомобіля на НОМЕР_6 .
 
На момент придбання автомобіль мав незначні технічні несправності, що підтверджується відомостями з офіційного сервісного центру «Тойота» у                      м. Дніпропетровську.
 
З метою продажу вказаного автомобіля позивач 25 липня 2017 року замовив у НДЕКЦ експертизу транспортного засобу, якою встановлено факти заміни ідентифікаційного номеру кузову ТЗ шляхом перебивання символів у незаводських умовах, нанесення маркування «НОМЕР_1» та нанесення (перебиття) номеру двигуна «НОМЕР_5 ».
 
За вказаними фактами слідчим слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №12017160470001707 про вчинене кримінальне правопорушення за статтею 290 КК України (знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу) та розпочато досудове розслідування, в межах якого ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2017 року накладено арешт на транспортний засіб, заборонено ним розпоряджатися та повернуто йому на зберігання.
 
Крім того, на підставі зазначеного висновку експерта 08 червня 2017 року територіальним сервісним центром № 5142 Регіонального сервісного центру МЕЇС в Одеській області скасована державна реєстрація автомобіля за              ОСОБА_1 .
 
В  той  же  час,  позивачу   стало  відомо  від  першого   власника  автомобіля  - 
ОСОБА_3 , що 13 серпня 2013 року ОСОБА_3 відчужував ОСОБА_2 транспортний засіб після серйозного ДТП у непридатному для ремонту стані.
 
Посилаючись на протиправні дії щодо заміни ідентифікаційного номеру, нанесення маркування на кузов та заміна номеру двигуна відбувалися за період перебування автомобіля у власності саме відповідача, позивач вважає, що укладений між ними договір купівлі-продажу автомобіля слід визнати недійсним на підставі положень статей 229, 230 ЦК України, адже відповідач, укладаючи правочин та будучи достеменно обізнаним про вказані обставини, свідомо ввів його в оману з метою незаконного отримання коштів.
 
Обґрунтовуючи розмір збитків, завданих йому внаслідок введення в оману та продажу автомобіля з перебитим номером двигуна та ідентифікаційним номером, позивач посилався на те, що оскільки він прийняв публічну оферту ОСОБА_2 про продаж транспортного засобу за 35 000 доларів США, які в подальшому й були передані відповідачу, останній, враховуючи вимоги частини другої статті 230 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати збитки у подвійному розмірі, а саме - 70 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить                1 956 500 грн.  
 
Також, внаслідок дій відповідача йому було заподіяну моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях та сильному стресі, спричинених порушенням звичного режиму життя, неможливістю розпоряджатися та користуватися власним автомобілем. З урахуванням глибини душевних страждань, погіршення здоров`я та часу, який необхідно витратити для відновлення своїх порушених прав, позивач оцінив завдану йому моральну шкоди в розмірі 100 000 грн.  
 
Ураховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Святошинський районний суд м. Києва заочним рішенням від 12 березня                 2018 року позов задовольнив частково. Визнав недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Toyota Highlander», номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_5 , укладений 15 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за довідкою-рахунком № ВІА469185. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі                        1 498 872 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач придбав у ОСОБА_3 ушкоджений після ДТП транспортний засіб, здійснив вварювання аналогічний за розмірами фрагмент номерної деталі, також маркування номера двигуна нанесено не в заводських умовах в схожий за технічними характеристиками транспортний засіб, не повідомив про це наступного покупця та провів відчуження такого транспортного засобу ОСОБА_1 , тому договір купівлі продажу спірного автомобіля укладений 15 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає визнанню недійсним з підстав передбачених статтями 229, 230 ЦК України.
 
Суд не погодився з твердженнями позивача про вартість придбаного ним автомобіля за 35 000 доларів США, оскільки позивач не надав на їх підтвердження належні та допустимі докази та не повідомив про підстави звільнення від доказування, тому виходив із його ринкової вартості станом на  14 квітня 2016 року, яка становить 749 436  грн (749436 грн х 2 = 1 498 872 грн).  
 
Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яку з урахуванням розумності та справедливості суд оцінив у 50 000 грн.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Київський апеляційний суд постановою від 10 вересня 2019 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року залишив без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги, відзиву на неї, відповіді на відзив та додаткових пояснень до відзиву, їх узагальнені аргументи 
У касаційній скарзі, поданій 16 жовтня 2019 року до Верховного Суду,                ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу заочно, виклавши обставини лише на підставі позиції позивача, а він не мав можливості довести свою позицію.
 
Суди не встановили дійсних обставин справи, що мають суттєве значення для вирішення справи та не надали їм правової оцінки, тому судові рішення постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судових рішень, направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалюючи оскаржувані судові рішення суди помилково виходили з того, що він придбавши автомобіль у непридатному для експлуатації стані у ОСОБА_3 , відновив його шляхом вварювання елемента кузова з  VIN -кодом від автомобіля, придбаного у ОСОБА_3 , на інший кузов від аналогічного автомобіля; відновивши автомобіль, він поставив його на облік на своє ім`я 09 квітня               2014 року в м. Дніпрі; що під час постановки на облік автомобіля він був відновлений та на нього були приєднані транзитні номери, які видавалися першому власнику ОСОБА_4 ; що саме він здійснив переварювання номерів агрегатів кузова автомобіля, оскільки за час перебування автомобіля у власності ОСОБА_1 , автомобіль проходив лише планові технічні огляди; що він видав довіреність ОСОБА_5 , в якій надав йому право розпоряджатися автомобілем, тому був обізнаний про те, що він є власником саме відновленого автомобіля; що                             15 травня 2014 від його імені ОСОБА_5 зняв автомобіль з реєстраційного обліку з нього для продажу; що він продав автомобіль ОСОБА_1 за 35 000 доларів США, при цьому продавав його особисто, особисто отримував кошти від ОСОБА_1 ; що проданий автомобіль мав істотні недоліки, перебиті номери агрегатів кузова, про що він замовчав під час продажу автомобіля, а відтак ввів в оману покупця, у зв`язку з чим суди дійшли висновку, що договір купівлі-продажу автомобіля слід визнати недійсним, а з нього стягнути на користь ОСОБА_1 подвійну вартість автомобіля, названу позивачем, які відрізняється від суми зазначеної в довідці-рахунку.
 
За фактом підробки вказаних документів внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 12019110150000683 від 16 серпня               2019 року Вишгородським ВП ГУ НП в Київській області.
 
Також суд залишив поза увагою його доводи про те, що на придбаному              ОСОБА_1 автомобілі відсутній будь-який елемент від автомобіля, залишки якого купувалися ним у ОСОБА_3 , що підтверджується висновком трасологічної експертизи від 28 квітня 2018 року № 23.
 
За відомостями електронного сервісу «Розшукові обліки МВС України» автомобіль Toyota Highlander, номер кузова НОМЕР_10 , значиться в угоні. За фактом викрадення автомобіля Toyota Highlander, номер кузова НОМЕР_10 , наявне кримінальне провадження, досудове розслідування якого здійснюється Печерським ВП ГУ НП України в м. Києві.
 
Автомобіль ОСОБА_1 є автомобілем Toyota Highlander, номер кузова НОМЕР_10 , який розшукується в межах кримінального провадження, досудове розслідування якого здійснюється Печерським ВП ГУ НП України в                 м. Києві, на який в частину  VIN-коду уварено табличку з наслідуванням номеру елемента, який стояв на автомобілі ОСОБА_3 .
 
Суд апеляційної інстанції не дав ніякої оцінки його твердженням про те, що він став потерпілим від шахрайських дій невстановлених осіб.
 
07 листопада 2019 року та 22 травня 2020 року до Верховного Суду надійшли відзив адвоката Войтенка І. В. як представника ОСОБА_1 на касаційну скаргу та додаткові пояснення до нього, мотивовані тим, що ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 після ДТП повністю розбитий автомобіль марки Toyota Highlander, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_11 та свідоцтво про реєстрацію автомобіля НОМЕР_12 .
 
Вказаний автомобіль з серпня 2013 року до квітня 2014 року знаходився у власності у ОСОБА_2 , після чого, 09 квітня 2014 року ОСОБА_2 особисто звернувся з письмовою заявою до начальника Дніпропетровського ВРЕВ-1 з проханням провести операцію з реєстрації транспортного засобу, а саме цілого не пошкодженого автомобіля марки Toyota Highlander, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_11 , двигун № НОМЕР_5 , який цього ж дня взагалі не пошкоджений автомобіль був зареєстрований з державним номерним знаком                 НОМЕР_4 на підставі довідки рахунку за ОСОБА_2 та йому був виданий технічний паспорт серія та номер НОМЕР_15 . Реєстрація відбулася у Дніпровському ВРЕВ-1 на підставі довідки-рахунка ААВ № 504441 від 29 серпня 2013 року.
 
15 травня 2014 року автомобіль знято з обліку для реалізації, на підставі заяви  за підписом від імені ОСОБА_2 ОСОБА_5 , який діяв на підставі довіреності ВТТ 973452 від 12 квітня 2014 року.  
 
Правочин купівлі-продажу автомобіля відбувався за особистої участі позивача та відповідача в Центрі ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області (Дніпропетровський ВРЕВ-1 ДАІ) шляхом оформлення довідки-рахунку №ВІА469185 від 15 травня 2014 року, за  35 000 доларів США.
 
15 травня 2014 року спірний автомобіль за заявою позивача № 39805286 до Дніпропетровського ВРЕВ-1 був зареєстрований за ним та  йому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також було змінено реєстраційний номер автомобіля на НОМЕР_6 .
 
Посилання відповідача на те, що суд повинен був дослідити ті обставини, що номерні знаки міг змінити ОСОБА_5 або ОСОБА_6 суперечить принципу диспозитивності судового процесу та вимог ст. 81 ЦПК України, щодо обов`язку доказування.
 
19  листопада  2019  року  до  Верховного  Суду  надійшла  відповідь  адвоката
Шкурідіна Є. Є. як представника ОСОБА_2 на відзив  на  касаційну  скаргу,
мотивована тим, що суть відзиву зводиться до того, щоб схилити суд до думки
про недоброчесність ОСОБА_2 . 
 
Беззаперечним фактом є ті обставини, що суд першої інстанції розглянув справу без доказів ОСОБА_2 , оскільки розглядав справу заочно, а суд апеляційної інстанції повернув докази, які доводять непричетність ОСОБА_2 до оборудок з автомобілем.
 
Долученою до касаційної скарги довідкою сервісу Міністерства внутрішніх справ та висновком трасологічної експертизи від 28 квітня 2018 року № 23 доводиться те, що автомобіль Toyota Highlander, який нібито ОСОБА_1 придбав у                ОСОБА_2 , є тим автомобілем, який значиться у розшуку Печерського Управління поліції ГУ НП в м. Києві.
 
Згідно з висновком трасологічної експертизи № 23 від 28.04.2018 на придбаному ОСОБА_1 автомобілі відсутній будь-який елемент від автомобіля, який пошкодженим купувався у ОСОБА_3 . Фактично у злочинній схемі використалися лише анкетні дані ОСОБА_2 
 
ОСОБА_1 продовжує користуватися спірним автомобілем, отримавши за оскаржуваним судовим рішенням подвійну його вартість. 
 
24 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшли пояснення адвоката             Войтенка І. В. як представника ОСОБА_1 на касаційну скаргу з урахуванням відповіді на відзив, мотивовані тим, що обставини, викладені у відповіді на відзив на касаційну скаргу не відповідають дійсності та не заслуговують на увагу суду.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Святошинського районного суду м. Києва.
 
24 січня 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
24 жовтня 2011 року автомобіль Toyota Highlander, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_16 , номер кузова НОМЕР_1 , чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію від 25 жовтня 2011 року НОМЕР_12 було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунка КІМ № 971140 від 24 жовтня 2011 року. 
16 травня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Highlander, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак    НОМЕР_16 .
13 серпня 2013 року зазначений автомобіль знято з обліку для реалізації. 
Згідно з довідкою-рахунком Дніпропетровського ВРЕВ-1 від 29 серпня 2013 року ААВ № 504441 вказаний транспортний засіб продано ОСОБА_2 , який на підставі поданої заяви від 09 квітня 2014 року зареєстрував його за собою та отримав державний номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_15 від 09 квітня 2014 року.  
Із наявних у матеріалах фотокарток, зроблених 09 квітня 2014 року під час огляду автомобіля експертом Дніпропетровського НДЕКЦ, вбачається, що відповідач реєстрував за собою цілий та непошкоджений автомобіль. 
15 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського ВРЕВ-1 із заявою про зняття з обліку для реалізації транспортного засобу Toyota Highlander, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_4 . 
15 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягнуто домовленість про купівлю-продаж за 35 000 доларів США належного відповідачу автомобіля марки Toyota Highlander, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер двигуна НОМЕР_5 . 
На виконання вказаного правочину позивач передав відповідачу кошти у зазначеному розмірі та отримав від ОСОБА_2 вказаний автомобіль. Вчинення правочину відбувалося у Центрі ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області шляхом оформлення довідки-рахунку № ВІА469185 від 15 травня 2014 року. Того ж дня працівниками Центру ДАІ позивачу видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також змінено державний номерний знак на НОМЕР_6 .
Лист ТОВ «Ін-Тайм» від 04 грудня 2018 року за № 613, який, на думку відповідача, підтверджує факт його відсутності у м. Дніпропетровськ під час постановки на облік автомобіля, а саме: 09 квітня 2014 року, не містить інформації, що саме ОСОБА_2 , знаходячись у м. Києві, отримував у цей день посилки, адресовані на його ім`я. Належними доказами на підтвердження цих обставин можуть слугувати лише товарно-транспортна накладна або декларація, які, в свою чергу, у матеріалах справи відсутні.
Посилання відповідача на розписки від завідуючої відділенням реанімації новонароджених Інституту серця МОЗ України Калашникової Р. В. про те, що               31 березня та 09 квітня 2014 року вона отримувала від відповідача лікарські препарати, не можуть спростовувати факт перебування останнього 09 квітня 2014 року у м. Дніпропетровськ, адже у цих розписках не вказано часу отримання препарату.
За період часу з 15 травня 2014 року по 28 листопада 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , під час перебування автомобіля Toyota Highlander, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_16 , номер кузова НОМЕР_1 , чорного кольору, у їх власності, зверталися до СТО та проводили регламентні роботи.
Згідно з висновком експертного дослідження від 25 квітня 2017 року № 16/5142/6/д автомобіля Toyota Highlander, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , встановлено, що фрагмент номерної деталі з первинним ідентифікаційним номером видалявся, а потім на його місце вварювався аналогічний за розмірами фрагмент номерної деталі на якому нанесено маркування НОМЕР_1, маркування номера двигуна              НОМЕР_5 нанесено не в заводських умовах.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси на автомобіль Toyota Highlander, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_1 в межах кримінального провадження накладено арешт та заборона його користування та розпорядження. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_18 , Toyota Highlander, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_5 , належного ОСОБА_1 , скасовано.
Згідно з інформацією АВТО РИА станом на 03 жовтня 2017 року ринкова ціна подібного транспортного засобу Toyota Highlander, 2011 року випуску, становила 31 500 доларів США.
Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення ринкової вартості автомобіля від 11 квітня 2016 року № 146А ринкова ціна подібного транспортного засобу Toyota Highlander, 2011 року випуску становить 31 500 доларів США.
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин першої, другої  статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах   касаційної   скарги,   дійшов   висновку,   що  касаційна   скарга  підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права.
Згідно з Цивільним кодексом України особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (статті 215-235 ЦК України).
 
За змістом статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу ), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. 
 
Відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення (пункти 19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).
 
Суди, розглядаючи справи цієї категорії, повинні ураховувати інтереси сторін і вирішувати такі спори залежно від установленого та на підставі закону.
 
За загальним правилом наслідком недійсності угоди є застосування двосторонньої реституції, яка не ставиться в залежність від добросовісності сторін угоди.
 
Суди встановили, що 09 квітня 2014 року спірний автомобіль було зареєстровано Дніпропетровським ВРЕВ-1 за ОСОБА_2 , автомобіль на той час був цілий і неушкоджений. 15 травня 2014 року за заявою поданою від імені відповідача до Центру ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області автомобіль знято з реєстрації для його реалізації і того ж дня  працівниками Центру ДАІ  автомобіль зареєстровано за  ОСОБА_1 .      
 
Встановлені судами зазначені фактичні обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини свідчать про правомірність володіння, відчуження та набуття сторонами спору права власності на автомобіль, тобто дотримання порядку і процедури, що передбачало і  перевірку ідентифікаційних номерів цього автомобіля. 
 
Ухвалюючи рішення у справі суди не звернули уваги на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких його введено в оману, і сам факт обману, адже здійснення заміни ідентифікаційного номеру кузову транспортного засобу шляхом перебивання символів у незаводських умовах, нанесення маркування та нанесення (перебиття) номеру двигуна, при тому, що про ці обставини позивач заявив майже через три роки з моменту придбання автомобіля, саме по собі не може свідчити про існування обставин передбачених статтею 230 ЦК України та наявності правових підстав для стягнення збитків у подвійному розмірі та моральної шкоди.
 
Крім цього, за фактами перебивання символів у незаводських умовах, нанесення маркування « НОМЕР_1 » та нанесення (перебиття) номеру двигуна «НОМЕР_5 » на спірному автомобілі слідчим слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 12017160470001707 про вчинене кримінальне правопорушення за статтею 290 КК України (знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу) та розпочато досудове розслідування, в межах якого ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2017 року було накладено арешт на транспортний засіб, заборонено ним розпоряджатися та повернуто його володільцю ОСОБА_1 для зберігання.
 
На час розгляду справи судами вирок, яким установлено вину відповідача у здійсненні ним дій передбачених статтею 290 КК України відсутній.
 
Також, слідчим слідчого відділу Дніпропетровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження від 02 листопада 2018 року № 12018100040010121, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 364-1 КК України.
Ураховуючи наведене, суди не встановили та в рішеннях не зазначили докази, які свідчать про те, що саме відповідач здійснив заміну ідентифікаційного номеру кузову спірного автомобіля та наявність в його діях умислу, що підтверджує введення позивача в оману при укладанні оспорюваного правочину, і дійшли передчасних висновків про часткове задоволення позовних вимог. 
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції на наведене належної уваги не звернув та в порушення вимог статті 12 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з`ясуванню обставин справи. У достатньому обсязі не перевірив заперечення ОСОБА_2  проти позову.
Суди першої й апеляційної інстанцій не дотрималися встановленого нормами процесуального права принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Суди обмежилися лише доказами, наданими позивачем, чим порушили права відповідача.
Перевірка  доводів  касаційної  скарги,  пов`язаних  з  установленням  фактичних обставин справи та оцінкою доказів у ній перебуває поза визначеними статтею 400 ЦПК України межами перегляду справи в касаційному порядку.
Суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому немає правових підстав для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. 
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення  норм  процесуального  права  допущені  тільки  цим судом.  У  всіх  інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
За таких обставин оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, з наведенням відповідних обґрунтувань, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
                                               ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу   ОСОБА_2 задовольнити. 
 
Заочне  рішення  Святошинського  районного  суду  м.  Києва  від  12  березня  
2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська 
 
Судді                                                                                                 С. Ю. Бурлаков
 
А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                            Є. В. Коротенко     
 
                                                                                                            В. М. Коротун