РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року
м. Рівне

Справа № 570/5329/18
Провадження № 22-ц/4815/518/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Кушнір Н.В.
Рішення ухвалене в м. Рівне 
Дата ухвалення повного тексту не зазначено

Рівненський апеляційний суд :
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючий : Боймиструк С.В., 
судді: Гордійчук С.О., Бондаренко Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (АТ КБ "Приватбанк") звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.03.2013 року та судових витрат у справі.
Позов мотивує тим, що між сторонами 29.03.2013 підписано заяву №б/н, згідно якої ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою процентів за користування кредитом. У зв`язку з порушенням виконання зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 24.10.2018 має заборгованість з врахуванням процентів та штрафних санкцій в сумі 19083,74 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.
Заочним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06.12.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 29.03.2013 в сумі 17698,80 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 29.01.2019 задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення від 06.12.2018.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 29.03.2013 в сумі 17698,80 грн., а саме: 744,96 грн – заборгованість за кредитом; 2047,81 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 14906,03 грн. - заборгованість за пенею.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважає його неправомірним, несправедливим, необґрунтованим, формальним. Зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом матеріального права.
Також вказує, що справу розглянуто за його відсутності та не повідомлено його як учасника справи.
Вказує, що позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач заборгував позивачу грошові кошти зазначені в позовній заяві. Вважає, що копія анкети-заяви позичальника не може підтверджувати існування боргу, оскільки вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні Цивільного кодексу України і для укладення договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи, що свідчить про не існування договору між сторонами. Тим більше, договору як такого в розумінні ст. 626 ЦК України в природі не існує. Додатково зазначає, що в анкеті-заяві відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання: в анкеті відрізняється сума грошових коштів від тієї, яку зазначає позивач в позові, відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, відсутня умова про обов`язок повернення тієї чи іншої суми, відсутній строк надання грошових коштів на картку (її номер тощо), з якої відповідач міг отримувати грошові кошти, відсутня умова про отримання цієї картки відповідачем та інше, що не взято судом до уваги.
Зазначає, що умови та правила надання банківських послуг, а також правила користування платіжною карткою не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в цих документах немає жодного посилання на відповідача, а також вони не підписані відповідачем, що свідчить про те, що вони на відповідача не розповсюджуються.
З наведених підстав просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
В поданому на апеляційну скаргу відзиві, АТ КБ «Приватбанк» вважає її безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.
Вважає безпідставними твердження відповідача, що Умови та Правила надання банківських послуг не є складовою частиною кредитного договору. У разі якщо умови договору приєднання порушують права особи, яка приєдналась до нього, то вона вправі поставити про його зміну або розірвання. Разом з тим, у справі відсутні докази про те, що відповідач звертався до Банку з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, а тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору. Відповідачем не надано будь-яких доказів вчинення оспорюваного правочину в іншій формі, ніж та, яка подана Банком.
Зазначає, що відповідач підписав заяву, згідно якої приєднався до Умов, в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами Банку. При цьому Умови є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен.
Крім того вказує, що відповідачем не заперечується факт підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, отримання та використання кредитних коштів. Також відповідачем не спростований розрахунок заборгованості, долучений до позовної заяви, в тому числі нарахованих банком процентів та пені.
З огляду на наведене банк просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявністю боргових правовідносин між сторонами, а матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, а його дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та повернення кредиту.
Такі висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.
Судом установлено, що 29.03.2013 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.
У заяві також зазначено, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення (а.с.8 зворот)
Разом з тим, будь-які дані про тип картки, строк її дії, розміри бажаного кредитного ліміту та відсотків за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, розміри пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту у підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутні.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил про надання банківських послуг в ПриватБанку. Ресурс : Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/.
Згідно наданого позивачем розрахунку у ОСОБА_1   станом на 24.10.2018 утворилася заборгованість в розмірі 19083,74 грн., яка складається з : 744,96 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2047,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 14906,03 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. штраф (фіксована частина), 884,94 грн. - штраф (процентна складова). 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У анкеті-заяві позичальника від 29.03.2013 процентна ставка не зазначена.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.03.2013, посилався на Умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору.
Разом із тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
У постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в «ПриватБанку», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в «ПриватБанку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а згідно ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому колегія суддів погоджується, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що за наданим розрахунком становить 744,96 грн.
Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.
Разом з тим, оскільки Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання батьківських послуг в «ПриватБанку» не є складовою кредитного договору, тому в стягненні відсотків, пені, штрафу та комісійних слід відмовити. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по тілу кредиту в сумі 744,96 грн та помилкового висновку про необхідність стягнення 2047,81 – нарахованих відсотків за користування кредитом, 14906,03 грн – нарахованої пені.
Отже, рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України, необхідно скасувати в частині та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково, стягнувши з   ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за тілом кредиту в розмірі 744,96 грн. В решті позову АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково, а саме: на 3,90 % (розрахунок : 744,96 грн. (задоволена частинна вимог) : 19083,74 грн. (ціна позову)) х 100 = 3,90%. 
На підставі ст. 141 ч. 1, ч. 13 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір за подачу позовної заяви в суд першої інстанції в розмірі 68,71 грн (3,90% від 1762,00 грн.), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог. Натомість з позивача на користь відповідача підлягає стягненню частина судового збору сплаченого останнім при подачі заяви про перегляд заочного рішення в сумі 369,21 грн та при подачі апеляційної скарги в сумі 2539,92 грн., а разом в сумі 2909,13 грн. Застосувавши взаємозалік (2909,13-68,71) з позивача на користь відповідача підлягають до стягнення судові витрати в сумі 2840,42 грн.
Керуючись ст.ст.374,376,381 - 384,п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2019 року скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за договором від 29 березня 2013 року в розмірі 744,96 грн (тіло кредиту). 
В іншій частині позову, а саме щодо стягнення відсотків, пені та штрафів відмовити.
Стягнути з  Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2840,42 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 травня 2020 року.

Головуючий:                                           С.В. Боймиструк

Судді:                                                            С.О. Гордійчук
                                                                
Н.В. Бондаренко