УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа 293/1180/16-ц 
Категорія 3 
Додаткова постанова 
Іменем України

17 березня 2020 року 

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Шевчук А.М.

за участю секретаря                Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву  ОСОБА_1  про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради Житомирської області, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про  визнання права власності на частину житлового будинку,
в с т а н о в и в :
Постановою Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задоволено. Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2019 року  скасовано та ухвалено нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні позову  ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради Житомирської області, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про  визнання права власності на частину житлового будинку. Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 826 грн 80 коп. судових витрат.
28 лютого 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла заява  ОСОБА_1  про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій вона просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача ОСОБА_2 на її користь 5 044 грн 80 коп. понесених нею судових витрат на професійну рправничу допомогу. В обгрунтування заяви зазначає, що в судовому засіданні 25.02.2020 в Житомирському апеляційному суді у справі №293/1180/16-ц, до закінчення судових дебатів, представником апелянта адвокатом Шахраєм В.В. було зроблено заяву про подання докізів щодо понесених ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу. До заяви додає докази щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: витяг з договору про надання правничої допомоги, детальний опис робіт, виконаних адвокатом з розрахунку гонорару, акт прийому-здачі робіт за договором про надання правничої допомоги, квитанцію про сплату витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 044 грн 80 коп. 
Заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з пунктом 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У ЦПК України визначено види судових витрат.
  Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга ст. 133 ЦПК України).
  Згідно з положенням пункту 2 ч.2  ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.  Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
 Пунктом 9 ч. 1  ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч.1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
  Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
 Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).
 Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
  Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
  За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
  Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
  Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
   Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
  Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
  Відповідно до ч.3  ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
 Відповідно до ч.8  ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків  тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Аналогічні вимоги визначені ч.1 ст.246 ЦПК України. 
Під час розгляду справи в апеляційній інстанції до закінчення судових дебатів представник Білошевич С.М., адвокат Шахрай В.В. зробив заяву про те, що докази щодо понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
Заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат надійшла до апеляційного суду в межах строку визначеного ч.8 ст.141 , ч.1 ст.246 ЦПК України.

Встановлено, що ОСОБА_1 заявивила вимогу про стягнення з позивача ОСОБА_2 5 044 грн 80 коп. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 надала ордер серія ЖТ №057788 на надання правничої допомоги, витяг з договору про надання правничої допомоги, детальний опис робіт, виконаних адвокатом з розрахунком гонорару, акт прийому-здачі робіт за договором про надання правничої домоги, квитанцію про сплату витрат на професійну правниу допомогу в сумі 5 044 грн 80 коп.
  Згідно договору про надання правничої допомоги № 1-03-02-20 від 03.02.2020 адвокатом виконані роботи (надані послуги): 
- зустріч адвоката з клієнтом, проведення попереднього аналізу справи, у тому числі ознайомлення з матеріалами справи, надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, що стосуються спірних правовідносин; 
- вивчення поточного законодавства, яке регулює спірні правовідносини;
- пошук та вивчення судової практики, узагальнень судової практики, в т.ч. правових позицій Верховного суду України, Верховного Суду;
- вивчення поточного процесуального законодавства;
- підготовка документів процесуального характеру, пов`язаних з виконанням договору в т.ч.:
      апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у справі № 293/1180/16-ц; 
клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у справі №293/1180/16-ц; 
      клопотання про розгляд справи судом апеляційної інстанції в судовому засіданні із повідомленням сторін.
- представництво інтересів клієнта в Житомирському апеляційному суді в судовому засіданні 25.02.2020 року у справі № 293/1180/16-ц.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1  ст. 182 ЦПК України).
   Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
   Відповідно до ч.1  ст. 81 ЦПК Украї кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
  Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Між тим, ОСОБА_2 до апеляційного суду будь-яких заяв, заперечень щодо відшкодування заявлених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції чи клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не надав. 
За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для зменшення заявлених ОСОБА_1 до відшкодування витрат на правову допомогу, які належно підтверджені, за власною ініціативою.
Даний висновок узгоджується із позицією викладеною у постанові Верховного Суду у справі №902/347/18 від 22 листопада 2019 року.
     Таким чином,  витрати на професійну правничу допомогу на суму 5 044 грн 80 коп. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою заяву   ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити. 
Керуючись ст. 270, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 044 грн 80 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий
  
 Судді