Ухвала
05 червня 2020 року
м. Київ
справа № 569/13410/16-ц
провадження № 61-6956ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого        2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня       2019 року у справі за позовом   ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни, треті особи: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ФК Факторинг», про визнання протиправними дій нотаріуса та скасування державної реєстрації,
ВСТАНОВИВ:
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області                   від 22 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року, позов ОСОБА_2 задоволено.
13 квітня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року (надійшла до суду 16 квітня 2020 року), в якій просить поновити процесуальний строк на касаційне оскарження судових рішень, скасувати оскаржені судові рішення та закрити провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 27 квітня 2020 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження та надати на їх підтвердження докази. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення копію вищевказаної ухвали суду касаційної інстанції отримано заявником 15 травня 2020 року.
27 травня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду, у якій заявник зазначає, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції він не отримував, оскільки на час розгляду справи судом апеляційної інстанції мешкав за іншою адресою, у матеріалах справи відсутні будь-які докази надсилання на його адресу та адресу його представника - адвоката Станкевич В. О., копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції. Крім цього, ОСОБА_1 вказує, що він випадково довідався про існування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки його представник не повідомив про результати розгляду справи в суді апеляційної інстанції у зв`язку із закінченням 01 жовтня 2019 року повноважень адвоката на представництво його інтересів згідно договору про надання правової допомоги. 
Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 квітня 2020 року виконано заявником не у повному обсязі, оскільки            у порушення частини третьої статті 393 ЦПК України, заявником не подано до суду касаційної інстанції доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції саме ним або доказів на підтвердження порушення апеляційним судом порядку вручення копії судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України, та про обставини, що об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення і подати касаційну скаргу в передбачений ЦПК України строк, зважаючи на те, що апеляційна скарга у справі подавалася саме ОСОБА_1 .        При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції убачається, що адвокат Станкевич В. О. брав участь у судовому засіданні            15 жовтня 2019 року при розгляді справи в апеляційному порядку.
При цьому, заявник повинен був цікавитися рухом справи, так як апеляційна скарга була подана саме ним, а згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Ураховуючи викладене, станом на 03 червня 2020 року ухвала Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2020 року заявником не виконана, що перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          Д. Д. Луспеник