Ухвала
Іменем України 
28 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 472/1023/16-к
провадження № 51-1694 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області на ухвали Миколаївського апеляційного суду від 29 січня та 21 лютого 2020 року,
встановив:
За вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18 грудня      2019 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі – КК) та на підставі частини 4 статті 70 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. 
 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2020 року апеляційну скаргу прокурора залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 396 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) та надано строк на усунення недоліків. 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року повернуто апеляційну скаргу прокурора на вказаний вирок районного суду від 18 грудня 2019 року, оскільки він не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. Зокрема в цьому рішенні зазначено, що до суду не надходило жодних документів від прокурора на усунення недоліків поданої ним апеляційної скарги.
Верховний Суд ухвалою від 06 квітня 2020 року касаційну скаргу прокурора залишив без руху та надав строк на усунення недоліків.
У повторній касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду від 21 лютого 2020 року та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.  
Обґрунтовує тим, що суддя-доповідач апеляційного суду, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без руху, поклав на нього обов`язок не передбачений кримінальним процесуальним законом, а саме здійснити переклад змісту апеляційної скарги на мову, якою володіє обвинувачений. Як наслідок, вважає, що апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу прокурора, зміст якої викладений державною мовою, не забезпечив об`єктивність та неупередженість судового провадження та не створив необхідних умов для реалізації прокурором, як стороною провадження його процесуальних прав.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додану до неї копію судового рішення, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до статті 424 КПК оскарженню в касаційному порядку підлягають, окрім іншого, ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК.
Тобто, предметом розгляду у вказаному кримінальному провадженні може бути лише ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, а не ухвала апеляційного суду про залишення без руху апеляційної скарги.
Що стосується доводів касаційної скарги в частині скасування ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги прокурора, то колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження на це рішення з огляду на таке.
Пунктом 1 частини 3 статті 399 КПКпередбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Як убачається з копії ухвали суду апеляційної інстанції від 21 лютого 2020 року, апеляційний суд повернув апеляційну скаргу прокурору, оскільки він не усунув недоліки, які були зазначені в ухвалі цього ж суду від 29 січня 2020 року.
Зокрема, в цьому рішенні зазначено, що від прокурора не надходилобудь-яких документів на усунення недоліків поданої ним апеляційної скарги. Тому апеляційний суд, врахувавши, що з дня залишення апеляційної скарги прокурора без руху минув тривалий час, строк для усунення недоліків цієї скарги сплинув, а виправленої апеляційної скарги прокурор не надав, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню.
З таким висновком апеляційного суду погоджується і колегія суддів, оскільки кримінальним процесуальним законом передбачено, що апеляційна скарг повертається, зокрема, у разі не усунення недоліків апеляційної скарги в установлений строк.
Тобто, оскільки прокурор не направив жодних документів на усунення недоліків його апеляційної скарги, то апеляційний суд, керуючись пунктом 1 частини 3 статті 399 КПК, повернув апеляційну скаргу, а саме у зв`язку з тим, що прокурор на усунення недоліків не надіслав апеляційної скарги.
Таким чином, на думку колегії суддів, ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги відповідає вимогам кримінального процесуального закону є законною та обґрунтованою.
Водночас, згідно з частиною 7 статті 399 КПК залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.
Таким чином, з касаційної скарги прокурора та наданих до неї судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
На підставі наведеного, керуючись пунктом 2частини 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області на ухвали Миколаївського апеляційного суду                      від 29 січня та 21 лютого 2020 року.
            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                    ОСОБА_3