УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 березня 2020 року
м. Київ
справа № 370/3578/19
провадження № 61-4411ск20
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , 
відповідач - Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Київській області, Президента України, 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Київській області, Президента України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органу досудового розслідування та протиправною бездіяльністю слідчого,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернувся з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Київській області, Президента України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органу досудового розслідування та протиправною бездіяльністю слідчого, у розмірі 2 644 880 грн. 
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 9 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху з підстав невідповідності її форми та змісту вимогам, установленим статтями 175 та 177 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України. 
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернено заявнику.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем вимог ухвали Макарівського районного суду Київської області від 9 грудня 2019 року про залишення позовної заяви без руху не виконано, тому наявні підстави для визнання її неподаною та повернення заявнику.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1 оскаржив його у апеляційному порядку.
Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року - без змін. 
Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що при постановленні ухвали судом першої інстанції не порушено норми процесуального права. 
Не погоджуючись із ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року та постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення і передати справу до суду першої інстанції. 
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.
З аналізу статті 389 ЦПК України убачається, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , обґрунтовує тим, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права. 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.
Пунктами 2, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання позову, установлено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Частиною п`ятою статті 175 ЦПК України у цій же редакції Кодексу визначено, що у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.
Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України у цій же редакції Кодексу позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання позову, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Суд першої інстанції установив, що позовна заява ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , вимогам статей 175 та 177 ЦПК України не відповідала, і дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без руху.
Судами попередніх інстанцій установлено, що 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про усунення недоліків, у якій вказав, що вимоги ухвали про зазначення коду юридичної особи - відповідача є для нього надмірними, позовна заява подана в інтересах дитини, оскільки він є його законним представником, а зазначення відповідачем Президента України без викладу позовних вимог до нього є конституційним правом позивача. 
Також заявником надано копії документів із посиланням на те, що оригінали таких документів у нього відсутні, тому якість наданих копій від нього не залежить. 
Інших матеріалів на виконання вимог ухвали Макарівського районного суду Київської області від 9 грудня 2019 року від позивача не надходило.
Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання позову, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України у цій же редакції Кодексу повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Макарівський районний суд Київської області, встановивши, що недоліки позовної заяви не усунено, дійшов обґрунтованого висновку про визнання позову ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , неподаним та повернення його заявнику. 
Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга  ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень. Судове рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги  ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).
Оскільки оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, постановленими із додержанням норм процесуального права і підстави для їх скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року суд відмовляє.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Київській області, Президента України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органу досудового розслідування та протиправною бездіяльністю слідчого.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                        С. О. Карпенко 
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов