ПОСТАНОВА 
Іменем України

02 червня 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 404/6306/18
провадження № 22-ц/4809/383/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
           
головуючого судді (суддя-доповідач) Дуковського О.Л. 
суддів Дьомич Л.М., Черненка В.В.
з участю секретаря Демешко Л.В. 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2019 року, у складі головуючого судді Іванової Н.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, -
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Кіровоградського відділу поліції Головного управління національної поліції у Кіровоградській області, Прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішенням, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.
Позивач просив: 
стягнути з Кіровоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області та прокуратури Кіровоградської області, за рахунок їх бюджетних асигнувань 2 000 000,00 грн. моральної шкоди завданої йому незаконним повідомленням про підозру та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;
зобов`язати Державну казначейську службу України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь грошові кошти в розмірі 2 000 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання та досудового слідства.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 17 серпня 2015 року слідчим СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області старшим лейтенантом міліції Рудовим В.В., за погодженням зі старшим прокурором прокуратури Кіровоградської області Мехедою В.Д., йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст.191 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 42015120010000029 від 03 березня 2015 року.
19 серпня 2015 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Бурко Р.В., за клопотанням слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області старшого лейтенанта міліції Рудова В.В., погоджено прокурором прокуратури Кіровоградської області Мехедою В.Д., до ОСОБА_1 , як до підозрюваного, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 10 год. 30 хв. 19 серпня 2015 року до 10.год. 30 хв. 17 жовтня 2015 року та визначено розмір застави в сумі 350 000,00 грн. Вказану ухвалу звернуто до негайного виконання після її проголошення.
Позивач вказує, що із зали суду був під конвоєм доставлений до СІЗО № 14 м. Кіровограда, де він надавав працівникам СІЗО анкетні дані із відібранням відбитків пальців, після чого його доставили до камери призначеної для тримання чотирьох осіб і залишили в ній із двома іншими, раніше невідомими йому, особами.
Камера працівниками СІЗО зачинена не була, на його думку свідомо, оскільки через деякий час туди увійшов незнайомий чоловік і покликав на розмову. Позивач прослідував до іншої камери де йому були нанесені тілесні ушкодження невідомими особами, які наносились до знепритомніння. Ким були ці люди йому не відомо.      
В СІЗО № 14 м Кіровограда він перебував до вечора 19 серпня 2015 року і був звільнений у зв`язку із внесенням застави його дружиною в розмірі 350 000,00 грн.  
Зазначає, що самостійно покинути СІЗО № 14 м. Кіровограда через тяжкість завданих йому тілесних ушкоджень він не міг і був доставлений до міської лікарні № 4, в якій стався гіпертонічний криз, у зв`язку з чим його було доставлено каретою швидкої допомоги до обласної лікарні та діагностовано: закриту ЧМТ, струс головного мозку, забійні рани обличчя, обширна підапоневротична гематома лобко-скронево тім`яної ділянки, внутрішньошкірні гематоми вік, обох очей, закрита травма грудної клітини з обох сторін, забої м`яких тканин нижньої щелепи з обох сторін та в подальшому перебував на амбулаторному лікуванні у лікаря травматолога поліклінічного відділення № 4 з діагнозом численні перелами ребер.  
З приводу його побиття кримінальне провадження № 12015120020007810 до теперішнього часу не розслідувано, винних осіб в його побитті не встановлено.
В рамках кримінального провадження було проведено судово-медичну експертизу та надано висновок №1620/1303, що тілесні пошкодження грудної клітини у вигляді переломів 4,5,6,7,8,9,10,11 ребер зліва та 9 ребра з права відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, спричинивши довготривалий розлад здоров`я, а усі інші віднесені до легких.
На стаціонарному лікуванні, у зв`язку з перебуванням в СІЗО №14 у межах кримінального провадження № 42015120010000029, у Кіровоградській обласній лікарні він перебував з 19 серпня 2015 року по 25 серпня 2015 року, а з 27 серпня 2015 року по 19 вересня 2015 року на амбулаторному лікуванні.
Зазначав, що отримані травми голови та грудної клітини турбують його і на даний час.
На протязі місяця він не міг повернутися додому до своїх дітей через свій зовнішній вигляд, не міг без сторонньої допомоги підводитись через численні переломи ребер. Його дружина через нервовий зрив потрапила до лікарні. Вони витрачали кошти на лікування, правову допомогу, тому що увесь час з боку правоохоронних органів відбувався тиск і залякування.
Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2015 року було скасовано ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 серпня 2015 року та відмовлено у клопотанні слідчого та прокурора щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та зобов`язано повернути 350 000,00 грн. внесеної застави.
Підставою скасування вищевказаної ухвали є необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Таким чином, в період з 17 серпня 2015 року по 31 грудня 2015 року він перебував під підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, що є особливо тяжким злочином та отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у СІЗО № 14.
Усі намагання в розслідуванні кримінального провадження № 12015120020007810 стосовно його побиття слідчим зводились до того, що неможливо встановити винних, поки вони не зізнаються особисто у скоєному злочині.
31 грудня 2015 року прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області Суворовим О.Л. було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 42015120010000029 від 03 березня 2015 року відносно нього.
11 серпня 2017 року кримінальне провадження № 42015120010000029 від 03 березня 2015 року, слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області Споришем А.Ю. було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 – 1 КК України, оскільки під час досудового розслідування відбулася перекваліфікація кримінального провадження з ч. 5 ст. 191 КК України на ч. 2. ст. 364-1 КК України.
Вказував, що майже два роки, хоча і формально, оскільки під підозрою перебував з 17 серпня 2015 року по 31 грудня 2015 року, він знаходився під слідством за злочин, якого не вчиняв і це визнано органами прокуратури, і судом.
Вважає, що дії поліції, прокуратури та слідчого судді були спрямовані на усунення його від здійснення корпоративного управління Товариства ПрАТ «Весна». В період його незаконного затримання та лікування від отриманих тілесних ушкоджень, відбулося рейдерське захоплення ПрАТ «Весна» і його було звільнено з посади Голови Наглядової Ради. На сьогоднішній день 100% активів товариства виведено у незаконний спосіб і знецінено 40% належних йому акцій ПрАТ «Весна». З того часу він вже три роки намагається відновити свої корпоративні права, його особисте та ділове життя потерпіли катастрофічних наслідків.
Вважає, що такими протиправними діями слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області Рудова В.В., прокурора прокуратури Кіровоградської області Мехеди В.Д. та слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Бурка Р.В. йому було завдано моральної шкоди у розмірі - 2 000 000,00 грн.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Судові витрати віднести на рахунок держави.
       Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі. У скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не оцінено докази у справі для визначення розміру моральної шкоди завданої йому незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства прокуратури та суду, а лише було судом застосовано для обрахунку моральної шкоди законодавчо встановлений мінімум. 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 16.01.2020 відкрито апеляційне провадження у справі.
Від Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити скаргу позивача без задоволення.
Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву.
Справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.
Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями учасників справи (том 2 а.с. 29,38) та був продовжений на підставі пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, доповненого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (№540-IX).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі, пояснення прокурора Мороз В.С., який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про часткове задоволення скарги з таких підстав.
Задовольняючі частково суд першої інстанції послався на те, що позивачу дійсно завдана моральна шкода безпосередньо яка пов`язана із порушенням належної правової процедури, а тому позивач має право на гарантований державою мінімальний розмір відшкодування та на його справедливий розмір.
Визначаючі розмір моральної шкоди позивачу, суд першої інстанції вказав, що необхідно також звернути увагу на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди.
Тому суд, виходив із справедливих й розумних критеріїв належного розміру відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди та визначив розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди достатній на думку суду у розмірі - 20 000,00 грн.
Судом першої інстанції було встановлено, що 17 серпня 2015 року слідчим СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_2 , за погодженням зі старшим прокурором прокуратури Кіровоградської області Мехедою Владиславом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст.191 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 42015120010000029 від 03 березня 2015 року (том 1 а.с.23-24).
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 серпня 2015 року, за клопотанням слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області старшого лейтенанта міліції Рудова В.В., погодженого прокурором прокуратури Кіровоградської області Мехедою В.Д., до ОСОБА_1 як до підозрюваного, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 10 год. 30 хв. 19 вересня 2015 року до 10 год. 30 хв. 17 жовтня 2015 року та визначено розмір застави в сумі 350 000,00 грн. (том 1а.с.25-26).
Вказана ухвала суду скасована ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2015 року та відмовлено у задоволенні клопотання прокурора щодо застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та зобов`язано повернути ОСОБА_4 350 000,00 грн. внесеної застави (том 1а.с.27-31).
Апеляційним судом було встановлено про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Постановою від 31 грудня 2015 року прокурор відділу прокуратури Кіровоградської області радник юстиції Суворов О.Л закрив кримінальне провадження №42015120010000029 від 03 березня 2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та скасовано запобіжні заходи обрані під час досудового розслідування відносно підозрюваних ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (том 1 а.с.34-35).    
11 серпня 2017 року кримінальне провадження № 42015120010000029 від 03 березня 2015 року, слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області Споришем А.Ю. було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 – 1 КК України (том 1а.с.36-38).
Відповідно до довідки № 584 Кіровоградської обласної державної адміністрації ДОЗ «Кіровоградська обласна лікарня», ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії Кіровоградської обласної лікарні з 19 серпня 2015 року по теперішній час, з діагнозом: закрита ЧМТ (19.08.2015), струс головного мозку, забійні рани обличчя, обширна подагіоневротична гематома лівої лобно-оскронево-тім`яної ділянки, внутрішньо шкірні гематоми вік, обох очей, закрита травма грудної клітини, забої грудної клітини з обох сторін, забої мілких тканин нижньої щелепи з обох сторін (том 1 а.с.39).
З довідки КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» від 21 грудня 2015 року, ОСОБА_1 був оглянутий лікарем невропатологом і поставлено діагноз - гостра черепно-мозкова травма (19.08.2015) зі струсом головного мозку (том 1 а.с.40).
Згідно листка непрацездатності серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 був звільнений від роботи з 19 серпня 2015 року по 25 серпня 2015 року (том 1а.с.43).
Відповідно до листка непрацездатності № 258699 серії АГН № 215844, ОСОБА_1 був звільнений від роботи з 27 серпня 2015 року по 04 вересня, з 05 вересня 2015 року по чотирнадцяте вересня, з 15 вересня 2015 року по 17 вересня 2015 року (том 1а.с.41).
Згідно довідки КЗ «Поліклінічне об`єднання м. Кіровограда» Поліклінічне відділення №4 від 17 вересня 2015 року ОСОБА_1 , 1977 р.оку народження перебував на амбулаторному лікуванні у лікаря – травматолога з 27 серпня 2015 року по 17 вересня 2015 року, з діагнозом закрита травма грудної клітини з переломами 5-6-7 ребер зліва, закрита ЧМТ, струс головного мозку (том 1а.с.41).
Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 , перебував у стаціонарі Кіровоградської обласної лікарні з 19 серпня 2015 року по 25 серпня 2015 року, з діагнозом закрита ЧМТ, струс головного мозку, забійна рана лівої надбрівної дуги, обширно підапоневротична гематома лобно-скронево-тім`яної ділянки, внутрішні гематоми повік, забої нижньої щелепи, ЗТГК, забої грудної клітини (том 1а.с.42).
Відповідно до епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився на стаціонарі КЗ «ЦМЛ м. Кіровограда» з 25 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року. Діагноз: стан після перенесеного ЧМТ (ЗЧМТ, струс головного мозку) (том 1.с.44).
Висновком експерта №1620/1303 підтверджено, що ОСОБА_1 було завдано тілесних ушкоджень, які визначені середньої та легкої тяжкості (том 1а.с.45-47).
За фактом побиття ОСОБА_1 20 серпня 2015 року дружина позивача ОСОБА_4 звернулась до Кіровоградського МВ УМВС Украйни в Кіровоградській області з повідомленням про кримінальне правопорушення з приводу побиття її чоловіка (том 1а.с.48-49).
Таким чином, судом першої інстанції правильно було встановлені усі обставини справи та досліджені матеріали справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, колегія суддів не погоджується із оскаржуваним рішенням у частині розміру стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , як особі потерпілій від зазначених дій.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
У частинах першій та другій статті 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 2 зазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
       Таким чином суд першої інстанції правильно встановив, що позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди за рахунок держави, оскільки ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством і до нього були застосовані запобіжні заходи, а також йому були завдані тілесні ушкодження під час перебування у СІЗО.
       На час звернення із позовом до суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрито за реабілітуючих підстав, натомість порушено кримінальне провадження по факту завдання позивачу тілесних ушкоджень під час тримання під вартою.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках.
Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом з урахуванням мінімального розміру заробітної плати.
Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. При цьому визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом першої інстанції повно, але неправильно застосовано положення частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», які підлягають до застосування, із урахуванням обставин цієї справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни судового рішення у частині визначення розміру відшкодування завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, з 20 000, 00 грн. до 200 000, 00 грн., виходячи із ступеня тривалості моральних страждань позивача, тяжкості отримання ним тілесних ушкоджень, змін у приватному житті та побуті, з урахуванням судової практики викладених у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2018 року (справа №274/2700/16-ц) та у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року (№468/901/17-ц).
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2019 року у частині розміру стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди на користь ОСОБА_1 змінити, визначивши розмір відшкодування, який підлягає стягненню, у сумі 200 000,00 грн.

В іншій частини рішення суду - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

04.06.2020- складено постанову.

Головуючий суддя            О.Л.Дуковський 

Судді                                                                                                       Л.М. Дьомич 

В.В.Черненко