Дата документу 08.04.2020 Справа № 310/2429/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 310/2429/19 Головуючий у 1-й інстанції: Вірченко О.М.
Провадження №22-ц/807/522/20 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 квітня 2020 року                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря 	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В., Семенчук О.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу                                                    ОСОБА_1  на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа – Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, приватний нотаріус Чичекова Ганна Савеліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.
Заява обґрунтувана тим, що заявники фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , останні 25 років перед смертю проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Заявники та померлий за життя останнього проживали однією сім`єю та для більш комфортного спільного проживання та вільного користування об`єднали належні їм на праві власності зазначені квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . За життя ОСОБА_5 мав проблеми зі здоров`ям, а саме - постінфарктний кардіосклероз, перебував на «Д» обліку у кардіолога та кардіохірурга, з 15 лютого 2019 року проходив лікування в Національному інституті серцево-судинної хірургії ім. М.М.Амосова в м. Києві. В результаті операції, проведеної йому в лютому 2019 року, та погіршення стану здоров`я, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер в вищевказаному лікувальному закладі. За життя померлий вважав ОСОБА_4 дочкою, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 онуками. В свою чергу, останні вже в дорослому віці дізнались про те, що померлий не є їх рідним дідом, проте відносились до померлого як до члена сім`ї та називали його «дідусь ОСОБА_8 ». Заявники та померлий спільно проживали, вели спільний побут, разом купували побутові речі та їжу, сплачували комунальні послуги та інші платежі, матеріально допомагали один одному, спільно відмічали свята, мали сімейні традиції та цінності, що підтверджується наявністю спільних сімейних фотографій заявників та померлого. Померлий ОСОБА_5 не мав рідних дітей, племінників, братів та сестер, єдиною родиною вважав сім`ю ОСОБА_4 , в тому числі, її дітей – ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , за життя всім знайомим та друзям представляв їх як дочку та онуків відповідно. Заявники були присутні на похованні ОСОБА_5 в м. Селидове Донецької області, проте, враховуючи відсутність біологічної спорідненості між померлим та заявниками, останні позбавлені можливості отримати відповідне свідоцтво про смерть, займатись встановленням надмогильних споруд та облаштуванням місця поховання. Крім того, у встановлений законодавством строк заявники звернулись до приватного нотаріуса Чичекової Г.С. з питанням оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час особистої консультації з нотаріусом їм було повідомлено, що для отримання в подальшому свідоцтва про право на спадщину їм необхідно звертатися до суду для встановлення факту  спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення цього факту необхідно заявникам як для отримання свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану, так і для спадкування в порядку закону як спадкоємців четвертої черги. Просили встановити факт спільного проживання разом із ОСОБА_5 однією сім`єю  більше п`яти років  до часу відкриття спадщини.

Із урахуванням зазначеного позивач просили суд:

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , проживали зі спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересовані особи – Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, приватний нотаріус Чичекова Ганна Савеліївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю задоволено.
Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із спадкодавцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю  більше п`яти років  до часу відкриття спадщини.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , як особа, що не приймала участі у справі, на підставі ст. 352 ЦПК України подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким залишити заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю без розгляду.
В обґрунтування вимог зазначає, що оскаржуване рішення, яке було ухвалене в порядку окремого провадження без її залучення до розгляду справи, безпосередньо порушує її права та охоронювані законом інтереси.

Відповідно до відзиву ( пояснень) на апеляційну скаргу представник заявників ОСОБА_10 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовілдносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційне провадження у справі було відкрито 20 грудня 2019 року. Справа апеляційним судом була призначена до розгляду на 05 лютого 2020 року. Заявники будучи належним чином повідомленими про дату, ча і місце розгляду справи до апеляційного суду не з`явились. За клопотанням представника заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Коробко С.Є. ( а.с. 125) судове засідання було відкладено на 18 березня 2020 року.
В судове засідання 18 березня 2020 року учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з`явились.

На адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат Коробко С.Є. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи ( а.с. 148). Справа була призначена до розгляду на 08 квітня 2020 року.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з`явились.

Від заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Коробко С.Є, адвоката Литвинець Ю.В. на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку установлення карантину. Таке ж клопотання надійшло від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_11 ( а. с. а.с. 194, 199, 205 -206 ).

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Відповідно до до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістедесяти днів із дня постановлення ухвали прл відкриття апеляційного повадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції – протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів), тому призначити розгляд справи в строки, передбачені ч. 1 ст. 371 ЦПК України не має можливості. 
Представник ОСОБА_3 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  - адвокат Коробко С.Є. надав відзив на апеляційну скаргу, в якій виклав  свої доводи щодо її змісту, просив рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення ( а.с. 201-204  ). 
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_11 надавали пояснення по справі в судовому засіданні 18 березня 2020 року.
Крім того, в даній справі спір по суті спору не вирішується, оскільки апеляційну скаргу подала особа, яка не брала участь у справі, тому вирішується питання, чи порушенні її права та обов`язки оскаржуваним судовим рішенням. 
При вищевикладених обставинах, та враховуючи ту обставину, що справа перебуває в провадженні апеляційного суду більше трьох місяців та відкладалася за клопотанням заявників, тому апеляційний суд на підставі ч. 2 ст. ст. 372  ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю учасників справи. 
В силу вимог ч. 2 ст. 247  ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в повній мірі зазначеним вимогам не відповідає.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог заявників про встановлення факту їх спільного проживання з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю  більше п`яти років  до часу відкриття спадщини. А встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявники пов`язують з реалізацією права на спадкування майна померлого.

З таким рішенням суду першої інстанції не можна в повній мірі погодитись.

Судом встановлено, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
З матеріалів справи вбачається, що заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту проживання з померлим ОСОБА_5 , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини в порядку окремого провадження відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України, при цьому в заяві заявникм прямо вказуть, що прийняли спадщину, так як проживали з ОСОБА_5 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини , вели спільне господарство, несли спільні витрати. 
Зі змісту самої заяви, випливає, що вимоги безпосередньо пов`язані з вирішенням питання про право ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на спадкування майна, що залишилося після смерті спадкодавця. 
З матеріалів спадкової справи № 10/2019, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , зареєстрованої в Спадковому реєстрі 04 березня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, як спадкоємцями четвертої черги споріднення після смерті ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 55339476 та № 55339492 від 04 березня 2019 року інформація щодо заповітів/спадкових договорів, спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 відсутня.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. 

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України). 

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. 

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на наявність спору про право між нею та заявниками у справі ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки вона перебувала з померлим ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах і проживала з ним однією сім`єю з 2012 року по день його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також здійснила його поховання. 
На підтвердження зазначених обставин, остання надала довідку Селидівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області № 3565\04 від 26 березня 2020 року з якої вбачається, що ОСОБА_5 перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію за віком з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2019 року. Був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 Допомога на похованя була виплачена ОСОБА_13 на підставі наданих копій документів: свідоцтво про смерть, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, паспортні дані отримувача допомоги.
З копії паспорта громадянина України Серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 . 

З довідки Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради від 24 березня 2020 року також вбачаєтьсяч, що 18 листопада 2014 року ОСОБА_5 , звернувся до управління з заявою про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб за фактичною адресою проживання, зазначеною в заяві: АДРЕСА_6 .

З довідки медико- санітарної допомоги Селидівської міської ради від 30 березня 2020 року № 01-6\344 вбачається, що ОСОБА_5 проживав за адресою: АДРЕСА_6 , зареєстрований як вимушено переміщена особа, знаходився під наглядом сімейного лікаря з 23 січня 2015 року по 06 лютого 2019 року.

Тобто, ОСОБА_5 , як вимушено переміщена особа проживав за вищезазначеною адресою, тобто місцем реєстрації ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт зазначає, що у вересні 2019 року вона звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю. В ході розгляду справи № 235/6586/19 стало відомо про наявність оскаржуваного рішення. Обставини викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають дійсності, а рішення суду від 25 квітня 2019 року порушує її законні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 2147-VIIІ) суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " № 5 від 31 березня 1995р., з наступними змінами у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо про це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи наведені заявником обставини і доводи, колегія суддів приходить до висновку, що юридичний факт проживання однією сім`єю, який просять встановити ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не підлягають розгляду у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 6 ст. 294 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 377, 382 - 384, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа – Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, приватний нотаріус Чичекова Ганна Савеліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю – залишити без розгляду.
Роз`яснити ОСОБА_3 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 10 квітня 2020 року. 

Головуючий, суддя  	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Кочеткова І.В.