ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2020 р.           Справа№ 910/18439/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Пашкіної С.А. 
          Буравльова  С.І. 

секретар судового засідання - Добрицька В.С.
учасники справи:
позивач: Татарчук Р.О.
відповідач: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Концерну "Військторгсервіс"
на рішення Господарського суду м. Києва 
від 16.03.2020 
у справі № 910/18439/19 (суддя Трофименко Т.Ю.)
за позовом Концерну "Військторгсервіс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудпроект"
про стягнення 79 807,55 грн 

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Концерну "Військторгсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудпроект" про стягнення 79 807,55 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наслідками ревізії господарської діяльності позивача ДФІ в місті Києві установлено списання з обліку дебіторської заборгованості на суму 79 807,55 грн за відповідачем, у зв`язку з чим ДФІ в місті Києві вимагає забезпечити повернення цих коштів в установленому порядку.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення тим, що належних доказів, які б підтверджували обставини завищення робіт за договорами № 11/08/09 від 11.08.2009 та 1/02/10/2 від 01.02.2010, що установлені у вказаному Акті ревізії, позивачем до суду подано не було. 
Не погодившись з рішенням суду, Концерн "Військторгсервіс" за допомогою засобів поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, у якій просив суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 у справі № 910/18439/19 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Також, у прохальній частині апеляційної скарги позивач просив визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження і поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 у справі № 910/18439/19 та звільнити позивача від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2020 апеляційну скаргу Концерну "Військторгсервіс" у справі №910/18439/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 у справі №910/18439/19 відмовлено у задоволенні клопотання Концерну "Військторгсервіс" про звільнення від сплати судового збору. Апеляційну скаргу Концерну "Військторгсервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 у справі №910/18439/19 залишено без руху на підставі ст. ст. 174, 260 ГПК України та надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині, а саме, сплату судового збору у розмірі 2881, 50 грн.
Після усунення недоліків скаржником, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 клопотання Концерну "Військторгсервіс" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 у справі №910/18439/19 - задоволено. Поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/18439/19 за апеляційною скаргою Концерну "Військторгсервіс". Розгляд справи призначено на 16.06.2020.
Звертаючись із апеляційною скаргою позивач зазначав, що ревізією дотримання державних будівельних норм при проведенні будівельних та ремонтних робіт при освоєнні капітальних вкладень та виконанні поточного ремонту Концерну було проведено вибірковим способом по документах, які надані Концерном за період з 01.01.2009 по 01.12.2012 роки. Ревізією правильності застосування норм, розцінок та коефіцієнтів було установлено, що в порушення вимог п.3.3.12 ДБН Д. 1.1-1-2000, було зайво застосована норма на установлення підвіконників, трудовитрати якої входять до складу норми на заповнення віконних прорізів, зайво застосована норма на прокладку трубопроводів, замість поліпшеного фарбування стель, застосовано норму на високоякісне фарбування. Таким чином, вищезазначені порушення по договору від 01.02.2010 № 1/02/10/2 призвели до зайвого використання Концерном власних коштів.
Відповідач своїм правом не скористався, відзиву на адресу суду не направив.
У судове засідання, яке відбулось 16.06.2020 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про поважність причин нез`явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.
За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).
Оскільки явка представників сторін, в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також ураховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника відповідача.
В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 у справі №910/18439/19.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи, 11.08.2009 між Концерном "Військторгсервіс" філія №3 (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергобудпроект" (Підрядник) укладено договір № 11/08/09, за умовами якого замовник доручив, а підрядник взяв на себе зобов`язання своїми силами і засобами із забезпеченням належної якості, за договірною ціною та у терміни згідно п. 4.1 цього договору виконати роботи по капітальному ремонту будівлі складського приміщення (літера Ж), переобладнання під спортивно-оздоровчий комплекс.
01.02.2010 між Концерном "Військторгсервіс" філія №3 (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергобудпроект" (Підрядник) укладено договір підряду № 1/02/10/2, за умовами якого підрядник зобов`язався, згідно кошторисної документації, виконати роботи з улаштування салону краси по вул. Молодогвардійська, 28-а, та здати їх в установлений договором термін замовнику, який зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх.  
У 2013 році Державна фінансова інспекція в м. Києві про провела ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Концерну "Військторгсервіс" за період з 01.01.2009 по 01.12.2012, за результатами якої 20.03.2013 складено Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Концерну "Військторгсервіс" за період з 01.01.2009 по 01.12.2012 № 072-30/626.
В указаному Акті установлено зокрема, таке: "До ревізії надано договір від 01.02.2010 №1/02/10/2 укладений між Концерном "Військторгсервіс" філія №3 (Замовник), в особі директора Пікура О.П. та ТОВ "Енергобудпроект" (Підрядник), в особі директора Токара І.В. на виконання робіт з улаштування салону краси по вул. Молодогвардійська, 28-а (далі - Об`єкт). Договірна ціна динамічна та складає 224348,40 грн з ПДВ.          
У зв`язку із збільшенням обсягів робіт укладено Додаткову угоду №1 від 01.02.2010 до договору №1/02/10/2 на суму 67500,0 гривень.
До ревізії надано довідки про вартість виконаних підрядних робіт (ф.№КБ-3) та акти приймання виконаних будівельних робіт (ф.№КБ-2в) на загальну суму 291848,40 грн з ПДВ.
Роботи оплачені Замовником в повному обсязі згідно даних банківських виписок з рахункового рахунку № НОМЕР_1 в ВАТ "Єврогазбанк".
За результатами вибіркового контрольного обміру установлено, що обсяги фактично виконаних робіт ТОВ "Енергобудпроект" не відповідають обсягам, зазначених в актах приймання виконаних підрядних робіт, а саме: по актам приймання виконаних будівельних робіт № 2 за квітень 2010 року на суму 140000,0 грн, акту №3 за травень 2010 року на суму 47295,14 грн, акту № 1 за травень 2010 року на суму 67500,0 грн установлено завищення обсягу робіт по укладці керамічної плитки, заповненню віконних прорізів, установленню вимикачів, установці анемостатів, пластикових перегородок та бра, чим порушено вимоги п. 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000, затвердженого наказом Держбуду України від 27.08.2000 № 174 (надалі - ДБН Д.1.1-1-2000).
Ревізією правильності застосування норм, розцінок та коефіцієнтів установлено, що в порушення вимог п.3.3.12 ДБН Д. 1.1-1-2000, зайво застосована норма на установлення підвіконників, трудовитрати якої входять до складу норми на заповнення віконних прорізів, зайво застосована норма на установлення фасонних частин, трудовитрати якої входять до складу норми на прокладку трубопроводів, замість поліпшеного фарбування стель, застосовано норму на високоякісне фарбування.
Вищезазначені порушення по договору від 01.02.2010 №1/02/10/2 призвели до зайвого використання Концерном власних коштів в сумі 19 024,90 гривень.
Крім того, у зазначеному Акті також установлено: "До ревізії надано договір від 11.08.2009 № 11/08/09 між Концерном "Вінськторгсервіс" філія №3 (Замовник), в особі директора Пікура О.П. та ТОВ "Енергобудпроект" (Підрядник), в особі директора Токара І.В. на виконання робіт по капітальному ремонту будівлі складського приміщення (літера Ж), переобладнання під спортивно-оздоровчий комплекс - по вул. Молодогвардійська, 28-а (далі - Комплекс). Вартість робіт по договору складає 994986,0 грн з ПДВ. Згідно п.4.1 Підрядник виконує роботи відповідно до затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації в термін до 31.12.2009.
У зв`язку із збільшенням обсягів робіт укладено додаткову угоду №1 без дати на суму 580542,80 грн, додаткову угоду №2 без дати на суму 63837,60 грн та додаткову угоду №3 без дати на суму 305010,0 гривень.
До ревізії надано Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (ф.№КБ-3) та акти приймання виконаних будівельних робіт (ф.№КБ-2в) на загальну суму 144 4376,40 грн з ПДВ.
За результатами вибіркового контрольного обміру установлено, що обсяги фактично виконаних робіт ТОВ "Енергобудпроект" не відповідають обсягам, зазначених в актах приймання виконаних підрядних робіт, а саме: по актам приймання виконаних будівельних робіт №1 за вересень 2009 року на суму 333443,0 грн, акту №3 за жовтень 2009 року на суму 191438,40 грн, акту № 4 за листопад 2009 року на суму 264561,40 грн, акту № 5 за листопад 2009 року на суму 304000,0 грн, акту без дати за жовтень 2009 року на суму 80542,80 грн установлено завищення обсягу робіт по улаштуванню вікон та дверних коробок, обшиванню дошками стін, підшиванню пластиком, укладці керамічної плитки, оздобленню каменем, обклеюванню стель шпалерами та фарбуванню, встановленню світильників, улаштуванню покриття із ковроліну та полікарбонату, чим порушено вимоги п. 3.3.10.1 ДБНД.1.1-1-2000.
Ревізією правильності застосування норм, розцінок та коефіцієнтів установлено, що в порушення вимог п.3.3.12 ДБН Д.1.1-1-2000, зайво застосована норма на установлення підвіконників, трудовитрати якої входять до складу норми на заповнення віконних прорізів, замість фарбування стель по шпалерам, застосовано норму на високоякісне фарбування стель по штукатурці.
Вищезазначені порушення по договору від 11.08.2009 №11/08/09 призвели до зайвого використання Концерном власних коштів в сумі 60782,65 гривень.
Роботи оплачені Замовником в повному обсязі, що підтверджується даними банківських виписок розрозрахункового рахунку № НОМЕР_1 в ВАТ "Єврогазбанк" та витягами системи "Клієнт-Банк".
Акт контрольного обміру та розрахунок у додатку № 25 до акту.
Отже, як зазначає позивач, унаслідок оплати завищеної вартості робіт Концерну завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 79 807,55 гривень.
З урахуванням вищенаведеного позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 79  807,55 грн у порядку приписів статей 222, 224, 225 ГК України, з посиланням на результати вказаної ревізії, а також наказ Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 у справі № 826/14547/13-а.
Вивчивши матеріали справи та з урахуванням вищенаведеного колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. 
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. 
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. 
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. 
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно із статтями 509, 526 Цивільного кодексу України, статтями 173, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (частини 4 статті 611 Цивільного кодексу України).
Частинами першою та другою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 
Господарський кодекс України збитками визначає витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (стаття 224 Господарського кодексу України).
Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. 
Відповідно до вимог частини другої статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.
Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. 
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). 
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. 
Виходячи з наведеного та в силу статті 74 Господарського процесуального кодексу України, саме позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення зв`язку між протиправною поведінкою та збитками потерпілої сторони.
Акт ревізії Державної фінансової інспекції в місті Києві від 20.03.2013 не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг.
Акт ревізії Державної фінансової інспекції в місті Києві є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору.
Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі 910/7984/16.
Колегія суддів зазначає, що належних доказів, які б підтверджували обставини завищення робіт за договорами № 11/08/09 від 11.08.2009 та 1/02/10/2 від 01.02.2010, що установлені у вказаному Акті ревізії, позивачем до суду подано не було. 
При цьому, надані договори № 11/08/09 від 11.08.2009 та 1/02/10/2 від 01.02.2010 з додатковими угодами, кошториси, договірна ціна, акти приймання виконаних підрядних робіт підтверджують тільки те, що виконані підрядником роботи були прийняті замовником в установленому порядку, без заперечень та зауважень щодо їх вартості.  
Також, колегія суддів зазначає, що посилання позивача на наказ Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 у справі № 826/14547/13-а судом не береться до уваги, оскільки такого доказу позивачем до матеріалів справи долучено не було.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Щодо доводів Концерну "Військторгсервіс", наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.
Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про відмову у задоволенні позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними. 
Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду м. Києва від 16.03.2020 у справі №910/18439/19 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. 
Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти позивача.
Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Концерну "Військторгсервіс" залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 16.03.2020  у справі               № 910/18439/19 залишити без змін.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 22.06.2020.

Головуючий суддя                                                            В.В.Андрієнко 

Судді                                                                                С.А. Пашкіна

                                                                                С.І. Буравльов