Ухвала
12 березня 2020 року
м. Київ
справа № 554/1393/16-ц
провадження № 61-3491ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у справі 
за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Полтавського Головного регіонального управління публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Полтавського головного регіонального управління публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він, як поручитель, виконав зобов`язання боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № PLKPG50000001820 
від 27 листопада 2007 року, який було забезпечено договором іпотеки 
квартири АДРЕСА_1 , 
та у відповідності до статті 556 ЦК України до нього перейшли усі права кредитора у цьому зобов`язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 березня 2016 року визнано та затверджено мирову угоду, укладену між сторонами у справі 
за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання права власності.
Визнано за    ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - офісне приміщення по АДРЕСА_2 , загальною площею 
64, 7 кв. м (основна площа 52,1 кв. м, допоміжна площа 12,6 кв. м), в тому числі коридор І, площею 1,7 кв. м, кабінет 1, площею 30,8 кв. м, 
коридор 2, площею 4,2 кв. м, санвузол 3, площею 0,6 кв. м, підсобне приміщення 4, площею 6,1 кв. м, кабінет 5, площею 21, 3 кв. м. ОСОБА_1 відмовився від будь-яких претензій до ПАТ КБ «ПриватБанк».
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» 
про визнання права власності закрито.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 січня 2020 року  апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.
Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 березня 2016 року скасовано.
Справу за позовом    ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання права власності направлено до Октябрського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.
21 лютого 2020 року до Верховного Суду  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 23 січня 2020 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Підставою для скасування оскарженого судового рішення заявник зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, невідповідність судових рішень правовим висновкам Верховного Суду. 
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
Згідно частини першої статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній 
на час подання касаційної скарги) питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Частинами першою, четвертою статті 175 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання позову) передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд (частина п`ята статті 175 ЦПК).
Згідно положень пункту 4 частини першої статті 205 ЦПК України на час ухвалення оскаржуваного судового рішення підставами закриття провадження у справі є укладення сторонами мирової угоди і визнання 
її судом.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору купівлі-продажу (біржового контракту) від 14 лютого 2012 року дійсним, визнання права власності на житлові приміщення визнано дійсним вказаний договір й визнано право власності на двокімнатну квартиру  АДРЕСА_1 ,з урахуванням самочинно здійснених перепланувань, за ОСОБА_3 .
З урахуванням того, що вищевказаним судовим рішенням від 14 червня 2012 року біржовий контракт від 14 лютого 2012 року № 1 та договір купівлі-продажу від 14 лютого 2012 року № 1 визнано дійсними, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на час укладення між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» мирової угоди (06 березня 2016 року), якою визнано право власності на спірне нерухоме майно, існували обставини продажу 14 лютого 2012 року АТ КБ «ПриватБанк» спірного предмета іпотеки ОСОБА_3 та набуття останнім права власності на це майно, які стосуються предмета доказування по страві та підлягають з`ясуванню судом першої інстанції при розгляді справи.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права 
є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування 
чи тлумачення.  
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову 
у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду. 
Правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні винесенні постанови, якою розгляд справи не закінчено, не викликає розумних сумнівів. 
Таким чином, за результатами оцінки доводів касаційної скарги 
ОСОБА_1 та змісту постанови суду апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на постанову Полтавського апеляційного суду від 23 січня 2020 року щодо скасування ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14 березня 2016 року 
та направлення справи для продовження розгляду є необґрунтованою.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 
в особі Полтавського Головного регіонального управління публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права власності - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                   Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович